ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 404/1248/19
провадження № 51-4043км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                               ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  
за участю:                                                       
секретаря судового засідання                  ОСОБА_4 , 
прокурора                                                        ОСОБА_5 , 
обвинуваченого                                             ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обвинуваченого   ОСОБА_6 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 1 червня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018120020008339. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
Кіровський районний суд м. Кіровограда ухвалою від 25 травня 2020 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі – КК), та його захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою і продовжив строк тримання його під вартою до 25 липня 2020 року включно. 
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 1 червня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вказану ухвалу суду першої інстанції. 
Короткий зміст вимог, наведених у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка їх подала
У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Вважає, що ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою підлягає оскарженню в апеляційному порядку, натомість суд апеляційної інстанції не дотримався вимог п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, 
статей 7, 9, 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 щодо практики застосування положень ч. 2 ст. 392  КПК в частині права апеляційного оскарження судових рішень про продовження строку тримання під вартою 
і безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, обмеживши таким чином права та свободи людини і порушивши право на захист.
Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав вимоги, наведені в касаційній скарзі.
Прокурор підтримав вимоги касаційної скарги. 
Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.  
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України). 
Частиною 1 ст. 7 КПК передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Проте ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 наухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційний суд постановив з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Закони, інші акти мають юридичну силу і підлягають застосуванню до визнання їх неконституційності рішенням Конституційного Суду України, яке набирає законної сили з дня його ухвалення, є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 положення 
ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). 
Тобто з моменту прийняття Рішення Конституційним Судом України скасовано обмеження на окреме оскарження ухвал про продовження строку тримання особи  під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції. 
Як видно з матеріалів провадження, суддя Кропивницького апеляційного суду ухвалою від 1 червня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу місцевого суду про продовження строку тримання під вартою на стадії судового розгляду, мотивуючи тим, що ч. 2 ст. 392 КПК не передбачено можливості оскарження відповідної ухвали в апеляційному порядку.
При цьому в ухвалі апеляційного суду зазначено, що станом на дату надходження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 законодавцем не було приведено ч. 2 ст. 392 КПК у відповідність до Конституції України та зазначеного Рішення Конституційного Суду. Тому за відсутності спеціальних норм, що чітко визначають порядок, строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження та процедуру апеляційного розгляду цих скарг, апеляційний суд без відповідного нормативно-правового регулювання не має повноважень приймати до розгляду апеляційні скарги на вказані ухвали суду першої інстанції.
Кропивницький апеляційний суд ухвалу від 1 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2020 року постановив після ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 4-р/2019. Таким чином апеляційний суд, ухвалюючи зазначене рішення, керувався нормою кримінального процесуального закону, яку визнано неконституційною. 
Те, що ч. 2 ст. 392 КПК не приведено законодавцем у відповідність 
до Конституції України та Рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019, не може обмежувати право особи на оскарження судового рішення в апеляційному порядку.
За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, а тому ухвала цього суду підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати викладене та ухвалити судове рішення, яке відповідатиме вимогам ст. 370 цього Кодексу.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив: 
Касаційну скаргу обвинуваченого  ОСОБА_6 задовольнити. 
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 1 червня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                         ОСОБА_3