14.12.20
33/812/385/20

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 490/6685/20 Головуючий у місцевому судді Скрипченко С.М.
Провадження № 33/812/385/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
   головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
   за участю: секретаря   -    Колосової О.М.,
особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Марченко В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина
України, проживаючого за адресою : 
АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: 
АДРЕСА_2 , працюючого приймальником в магазині «Сільпо»,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік, 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року встановлено, що 05 жовтня 2020 року близько 01 год. 15 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Спаська в районі будинку 75 в м. Миколаєві, перебував у стані алкогольного сп`яніння, згідно результатів тестування на приладі «Драгер» із показником 0,55 %, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що 05.10.2020 року приблизно о 01:15 годині він керував транспортним засобом Тойота Королла д.н. НОМЕР_1 ., біля будинку № 75 по вул. Спаська в м. Миколаєва його було зупинено співробітником патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху, було складено адміністративний протокол за ст. 122 КУпАП.
Також зазначає, що в ході розмови зі співробітником поліції, останній йому повідомив, що в нього є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, проте які саме підстави поліцейський не повідомив. Йому було запропоновано пройти тест за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, він погодився, так як останні декілька днів не вживав ані алкогольні напої, ані наркотичні засоби. За результатами перевірки було складено ще один протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як нібито він знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Прийняту за результатами розгляду вказаного протоколу постанову суду ОСОБА_1 вважає незаконною, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, а саме: суд першої інстанції в постанові вказав, що він був належно повідомлений про дату та часу розгляду справи та від нього було отримано повідомлення про розгляд справи без участі. Проте, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки він не надавав ніяких заяв про розгляд справи без його участі. Тому вважає, що суд першої інстанції порушив його права, які передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому, належним чином суд не дослідив докази його вини: не викликав свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, розгляд справи провів за відсутності особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що спеціальний засіб «Драгер» вказав наявність алкоголю (в чому саме не вказано) 0,55 % проміле. Тобто фабула правопорушення неконкретизована та не відображає всіх істотних обставин. У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння передбачений «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння», яка затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року. Згідно пункту 7 розділу 2 Інструкції встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У зв`язку з тим, що спеціальний прилад «Драгер» встановлює наявність алкоголю у видихуваному повітрі, його показники не можуть братись до уваги при встановлення наявності в діях адміністративного правопорушення. Тому ОСОБА_1 вважає це порушенням умов інструкції.
Також зазначає, що розділом І інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння. Данні ознаки алкогольного сп`яніння передбачені п. З розділу І інструкції. Таким чином вважає, що в фабулі складеного протоколу про адміністративне правопорушення повинно бути вказано на підставі яких ознак та підстав його було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння. Однак, всупереч інструкції протокол не містить вищезазначених відомостей.
Окремо зазначає, що станом на дату складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. 01.07.2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння віднесено до кримінальних проступків, з включенням до Кримінального кодексу України відповідної статті (ст.286-1 КК України), яка є чинною на сьогоднішній день, та існувала на день події.
Не зважаючи на наведене, суд, визнаючи його винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, не врахував того, що інкриміноване правопорушення з 01 липня 2020 року віднесене до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за таке діяння, втратила чинність. Існування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 09 квітня 2020 року №720-ІХ, який покликаний декриміналізувати зміни запроваджені Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-УІІІ з одночасним введенням адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП у новій редакції, з огляду на обрану законодавцем юридичну техніку (внесення змін до закону, а не до законодавства України про кримінальну відповідальність та законодавства України про адміністративні правопорушення), а також часу набрання ним законної сили - 03 липня 2020 року, тобто після набрання чинності Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-УІІІ, унеможливлює його застосування при розгляді даної категорії справ.
З огляду на вищевикладене вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП). 
Відповідно до Розділу І п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 суддею, у відповідності з ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності. 
Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність  за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.    
Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 295917 від 05 жовтня 2020 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 05 жовтня 2020 року о 01:15 год. в місті Миколаєві Центрального району по вулиці Спаській в районі будинку 75, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків за допомогою Alcotest Drager ARLM 0321, результат тесту № 22 склав 0,55% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Вказаний протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. В протоколі зазначено анкетні дані свідків, які були присутні при складанні протоколу, містить протокол також підписи даних свідків. Також зазначено, що тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 . Крім того, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення – ОСОБА_1 зазначив «згоден».
Факт керування транспортним засобом 05 жовтня 2020 року о 01 годині 15 хвилин в м. Миколаєві, Центральний район вул. Спаська, 75 водієм ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння також підтверджується відеозаписом з нагрудного відереєстратора працівників патрульної поліції, із якого вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру Drager, який показав 0,55% проміле. Факт керування транспортним засобом та результат тесту ОСОБА_1 не заперечував.
Факт керування транспортним засобом 05 жовтня 2020 року о 01 годині 15 хвилин в м. Миколаєві, Центральний район вул. Спаська, 75 водієм ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксованими в тесті № 22, які також підписані свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, про що поставив підпис.
Виходячи із даних тесту № 22 технічного приладу Alcotest 7510 (а.с. 1), в м. Миколаєві, вул. Спаська, 75, 05 жовтня 2020 року о 01 годині 33 хвилин інспектором Іванінов М.О. було проведено відповідне дослідження, за результатами якого виявлено у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 0,55 % проміле. 
Як слідує із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 05 жовтня 2020 року близько 01:30 год. за адресою м. Миколаєв вул. Спаська, 75 вона була запрошена в якості свідка того, що водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Toyota Corolla» номерний знак НОМЕР_1 , мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер. Результат тесту склав 0,55 % проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився.
Свідок ОСОБА_2 в своїх поясненнях також вказала, що 05 жовтня 2020 року о 1год 30 хв. за адресою м. Миколаїв вулиця Спаська, 75 була запрошена працівниками поліції у якості свідка, де в її присутності ОСОБА_1 , 1992 р.н., мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, та пройшов тест на стан сп`яніння за допомогою приладу Алкотестер Драгер, результат тесту склав 0,55 %. 
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, результат якого склав 0,55%, після чого вони підписали акт огляду на стан сп`яніння та протокол про адміністративне правопорушення. Проте заперечували, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, пояснивши, що про їх наявність написали під диктовку працівників поліції. При цьому їм ніхто із працівників поліції не погрожував. 
Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .
Аналіз вказаних доказів у їх сукупності свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя місцевого суду дійшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наданих в суді апеляційної інстанції, в частині того, що вони не підтверджують наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відноситься критично, оскільки зазначені свідки пояснили, що вони працюють разом з ОСОБА_1 та перебувають з ним в дружніх стосунках. До того ж їх пояснення спростовуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 22, якими за результатами проведеного дослідження у ОСОБА_1 виявлено 0,55 % проміле. Даний результат тесту ОСОБА_1 не оспорювався під час підписання тесту, акту огляду та протоколу про адміністративне правопорушення.
Критично ставиться суд також до пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо того, що він не вживав спиртні напої, а тому не може пояснити чому тест показав результат 0,55%, бо він вживав тільки ліки від тиску амідогін, як до таких, що надані ним з метою уникнення відповідальності, оскільки вони не підтверджені належними доказами у справі.
Крім того, апеляційний суд враховує, що показання свідків не є належними та допустимими доказами для встановлення факту перебування особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер та результат такого огляду свідки підтвердили в суді апеляційної інстанції.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, не є підставою для скасування постанови суду, виходячи з наступного.
Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Після набрання чинності зазначеним Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
          Проте, Законом України № 720-1Х від 17 червня 2020р. були внесені зміни до Закону  № 2617-V111 від 22.11.2018р., зокрема, п. 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р. було виключено підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р., в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції.
Частина 1 ст. 130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради на даний час дійсно викладена в редакції Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р.  без врахування положень Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р., який  вніс зміни до Закону  № 2617-V111 від 22.11.2018р. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП після набрання чинності Закону України № 720-1Х від 17 червня 2020р.
За такого доводи апеляційної скарги, що внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулося скасування дії акту, який встановлював адміністративну відповідальність, шляхом викладення його в новій редакції, яка виключає з числа суб`єктів, на яких вона поширюється, водіїв транспортних засобів, є суб`єктивним тлумаченням апелянта положень Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. та Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р., оскільки п. 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р. виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р., в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020р ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції. 
Отже доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для закриття провадження у справі за пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП через скасування адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме – за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими.
Не відповідають дійсності також доводи апеляційної скарги щодо того, що фабула правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, неконкретизована та не відображає всіх істотних обставин.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, зокрема, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Отже складовими об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в такому випадку є керування особою транспортним засобом та перебування даної особи у станів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 295917 від 05 жовтня 2020 року, зазначено, що 05 жовтня 2020 року о 01:15 год. в місті Миколаєві Центрального району по вулиці Спаській в районі будинку 75, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків за допомогою Alcotest Drager ARLM 0321, результат тесту № 22 склав 0,55% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 правопорушення викладена у відповідності до фабули ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 притягається до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а не за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. За такого зазначення в протоколі переліку ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для пропонування порушнику пройти обстеження, не є обов`язковим.
Не є підставою для скасування постанови суду також посилання апелянта на те, що фабула правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретизованою через те, що в ній зазначено, що результат тесту, здійсненого за допомогою спеціального засобу «Драгер», склав 0,55 % проміле, проте не зазначено в чому саме.
Так, згідно пункту 7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння», яка затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Згідно рекомендацій до застосування алкотестера «Драгер», які перебувають в загальному доступі в мережі інтернет, після проведення дослідження на екрані алкотестера висвітлюється результат вимірювання в проміле (‰). Даний результат означає величину наявності алкоголю в крові, що вираховується з концентрації алкоголю у видихуваному повітрі. Показник приладу «0,20» означає наявність алкоголю в крові 0,20 проміле (‰).
За такого посилання апелянта на те, що оскільки спеціальний прилад «Драгер» встановлює наявність алкоголю у видихуваному повітрі, а не в крові, його показники не можуть братись до уваги при встановлення наявності в діях адміністративного правопорушення, є суб`єктивним тлумаченням апелянтом обставин справи та законодавства, яке регулює спірні правовідносини, як і те, що фабула в протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретизованою, оскільки в ній зазначено результат тесту тільки в проміле без зазначення в чому саме.
Доводи апелянта щодо порушення його прав в зв`язку з розглядом суддею справи за його відсутності також з урахуванням конкретних обставин даної справи не є обов`язковою підставою для скасування постанови судді, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є обов`язковою лише під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу (ч.2 ст. 268 КУпАП).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 направлялась повістка про виклик до суду на 05 листопада 2020 р. на 10:20 год. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав його 17 жовтня 2020 року.
Також в матеріалах справи наявна телефонограма від ОСОБА_1 , складена секретарем суду ОСОБА_4 та зареєстрована 05 листопада 2020 року 0 09:05 год. за №30536, в якій зазначено, що ОСОБА_1 у зв`язку із своєю хворобою просить розглядати справу, призначену на 0.11.2020 року о 10.20 год., без його участі.
Наведені обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про перебування справи відносно нього на розгляді в Центральному районному суді м. Миколаєва.
Клопотання про відкладення розгляду справи матеріали справи не містять.
Враховуючи обмежений термін розгляду справ про адміністративні правопорушення та визначений законом термін накладення стягнення, який становить три місяці, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності правопорушника.
Крім того, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта, визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази. 
Будь яких додаткових обставин, крім тих які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано. За такого, постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.
Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Тому підстав для скасування постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова