ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" листопада 2020 р.           Справа№ 920/825/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

За участю представників: 
Від позивача: не з`явився; 
Від відповідача:  не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу           Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення           Господарського суду Сумської області від 10.09.2020
у справі № 920/825/20 (суддя Яковенко В.В.)
за позовом           Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства Білопільської міської ради "Теплосервіс Білопілля"
про          стягнення 38667, 44 грн.

                                                  ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Сумської області  від 10.09.2020 у справі 920/825/20 позов задоволено частково.  Стягнуто з Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»  12391 грн. 28 коп. пені, 4859 грн. 35 коп. 3% річних, 9025 грн. 53 коп. інфляційних втрат, 1428 грн. 31 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:
- згідно з актами приймання-передачі природного газу за жовтень 2018-квітень 2019  позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 4231750,37 грн.; 
- оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання.
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 10.09.2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 12  391,28 грн. - скасувати.
В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:
- позивачем на підставі п.8.2 укладеного між сторонами договору №6408/18-БО-29 було правомірно заявлено до стягнення пеню в розмірі 24  782,56 грн., при цьому судом задоволено лише 12  391,28 грн.; доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідає положенням п.6.1. договору, зокрема, щодо строку оплати за отриманий та спожитий природний газ, а саме: остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу;
- виключні та достатні підстави для зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача, відсутні, а рішення в цій частині - необґрунтоване та безпідставне.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», справу №920/825/20 призначено на 18.11.2020. 
В судове засідання апеляційного господарського суду 18.11.2020 не з`явились представники сторін.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін колегією суддів встановлено та враховано те, що про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, неявка учасників судового процесу не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, про причини неявки суд не повідомили, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників сторін.  
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.
Відповідно до укладеного між акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник-позивач) та комунальним підприємством Білопільської міської ради "Теплосервіс Білопілля" (споживач-відповідач) умов договору № 6408/18-БО-29 від 02.10.2018 постачання природного газу, позивач зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. договору).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами приймання-передачі природного газу за жовтень 2018 року - квітень 2019 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 4231750,37грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору несвоєчасно здійснював оплату спожитого природного газу, у зв`язку з чим останньому нараховані пеня відповідно до п. 8.2. договору, 3% річних та інфляційні втрати.  
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
За умовами п.6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Відповідно до п.6.3. договору оплата за природний газ здійснюється таким чином:
1)          споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19і Закону України "Про теплопостачання";
2)          в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;
3)          з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року не поширювалася дія статті 19! Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;
4)          шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.
Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;
5)          оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.
Господарським судом Сумської області встановлено, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1. договору.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачеві нараховані   3 % річних в загальній сумі 4859грн.35коп. за жовтень 2018 року - січень 2019 року, виходячи з суми заборгованості помісячно, з урахуванням строків розрахунків визначених договором та здійснених відповідачем оплат та інфляційні втрати  за період з 01.12.2018 по 28.02.2019 в сумі 9025,53грн.
Перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов обгрунтованого висновку про їх правомірність та стягнення з відповідача на користь позивача 9025,53грн. інфляційних втрат та 4859,35грн. трьох відсотків річних нарахованих відповідно до   статті 625 Цивільного кодексу України.
В апеляційній скарзі позивач, не погоджуючись з рішенням щодо зменшення пені, зазначає про те, що виключні та достатні підстави для зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача, відсутні, а рішення в цій частині - необґрунтоване та безпідставне.
Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.
Відповідно до п.8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Судом встановлено, що умови укладеного між сторонами договору не містять інших положень щодо строку нарахування штрафних санкцій.
Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату природного газу відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 24782,56 грн. за жовтень 2018 року - січень 2019 року з урахуванням строків розрахунків визначених договором та здійснених відповідачем оплат.
Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, враховуючи факт несвоєчасної оплати відповідачем природного газу поставленого у жовтні 2018 року - квітні 2019 року, правомірними та обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 4859,35 грн.,  пені в сумі 24782,56 грн., інфляційних втрат в сумі 9025,53 грн. 
Відповідач, посилаючись на приписи ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, просив суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені на 90 %, враховуючи те, що фінансовий стан КП "Теплосервіс Білопілля" є збитковим та має значну кредиторську заборгованість.

На момент звернення позивача до суду ступінь виконання зобов`язання становить 100%, що свідчить про незначне прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі 467/1346/15-ц.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Згідно з положеннями ч.1 ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.
Стаття 546 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як один із видів забезпечення зобов`язання.
Відповідно до положень ст.3, ч. 3 ст. ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013). 
Враховуючи те, що позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду  про  зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50 % від заявленої до стягнення суми - до 12391,28 грн. 
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Сумської області від 10.09.2020 не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну  скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області  від 10.09.2020 у справі         №920/825/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи  №920/825/20 повернути до Господарського суду Сумської області .
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 25.11.2020

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                С.І. Буравльов