ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/3714/16
адміністративне провадження № К/9901/13160/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С.,  Юрченко В.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 (головуючий суддя Іванов С.М., судді: Панченко О.М., Чередниченко В.Є.)
у справі № 804/3714/16
за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»
до Дніпропетровської митниці ДФС
про визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

УСТАНОВИВ:
У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - ПАТ «ДМКД», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600566/1 від 09.12.2015, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20108 від 09.12.2015.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі № 804/3714/16 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено. 
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 задоволено апеляційну скаргу позивача, постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі №804/3714/16.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначає, що товар імпортовано за непрямим контрактом, тобто укладеним не з виробником, а з посередником, договору з третіми особами не надано. На час подачі митної декларації до митного оформлення оплата за товар уже мала бути здійснена, проте декларантом банківські платіжні та бухгалтерські документи до митниці не надано, що унеможливило підтвердження заявленої митної вартості як ціни, що фактично сплачена, з урахуванням положень частини четвертої статті 58 Митного кодексу України. Судом апеляційної інстанції не враховано, що надані до митного оформлення містять розбіжності та певні дефекти, так, рахунки виробника товару не містять умов поставки, не завірені печаткою підприємства та не підписані відповідною особою. Рахунки контрактоутримувача і рахунки виробника не містять печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць, отже є вірогідність, що до митного оформлення декларантом надано інші документи ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт. Митницею правомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості, розраховано вартість імпортованого товару з урахуванням вартості виробника, сформованої для продажу товару на території України, тобто за зовнішньоекономічною операцією.
Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, у яких вказав, що оскаржувана постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі №804/3714/16 прийнята на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.
Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29.04.2015 між ПАТ «ДМКД» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металургическая компанія» (Продавець) укладено контракт № 15-0835-12, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати Покупцю, а Покупець прийняти та своєчасно оплатити Товар, найменування, кількість, вартість та умови і строки поставки якого визначаються даним Контрактом, Додатками (Специфікаціями) і Додатковими угодами до нього, що є невід`ємною частиною Контракту.
Відповідно до Додатку № 11 від 29.10.2015 до Контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12 Продавець постачає на митну територію України на умовах DAP - ст.Соловей/Тополі згідно Інкотермс 2010 товар, а саме залізорудний концентрат в кількості 60000 тон за базовою ціною 2092,35 рублів РФ за одну тону при вмісті Fe 66%. Надбавка чи знижка до базової ціни товару складає 25,98 рублів РФ/т за 1 % Fe. Виробником товару є ВАТ «Стойленський ГЗК», Росія. Умови оплати: 100% оплата протягом 10 банківських днів з дати здачі товару Продавцем першому перевізнику, обумовлена датою штемпеля станції відправлення в залізничній квитанції про прийняття товару до перевезення. Товаровідправник: ВАТ «Стойленський ГЗК», Росія, 309500, Білгородська область, м. Старий Оскол, південно-західний район, площадка Фабрична, проїзд - 4.
09.12.2015 позивачем була подана митна декларація №110010000/2015/023017, відповідно до якої постачався «Залізорудний концентрат. Концентрат залізорудний агломераційний, з вмістом FE203-66,1%, 66,2%, 66,5%, 66,5%, 66,7%, SiO2  - 6,6%, 6,7 %, 6,8%, 7,1%, 7,3%, волога - 9,95%, 9,97%, 9,98%, 9,99%, 10,0%; одержаний методом магнітної сепарації. СТО №00186826-026-2015. Застосовується при виробництві агломератів у агломераційному цеху. Використовується у металургійному виробництві для власних потреб». За декларацією позивачем було подано документи щодо митного оформлення вантажу на суму 55     485 905,52 руб., вага нетто 26 371 200 кг.
Разом з митною декларацією до митного оформлення ПАТ «ДМКД» було подано контракт від 29.04.2015 № 15-0835-12, Додаток № 11 від 29.10.2015 до Контракту, рахунки-фактури (інвойси) №БЕЛ00447 від 11.11.2015, №БЕЛ00467 від 14.11.2015, №БЕЛ00502 від 21.11.2015, №БЕЛ00506 від 23.11.2015, №БЕЛ00527 від 28.11.2015, №БЕЛ00528 від 29.11.2015 разом із додатками до них, залізничні накладні, рахунки від виробника, висновок ДП «Укрпромзовнішекпертиза» № 3814 від 08.12.2015, сертифікати походження товару, відомість про відстань перевезення від 02.10.2015, сертифікати якості, листи ПАТ «ДМКД», копія митної декларації країни відправлення №10101100/301015/0001384 від 30.10.2015.
За поданою МД від 09.12.2015 № 110010000/2015/023017 сформовано форму ризиків 105-2 «Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості. Звернути увагу на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених частинами 3-4  ст. 53 Митного кодексу, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч. 6  ст. 54 Митного кодексу, прийняти рішення про коригування митної вартості Товар № 1. Витребувати у декларанта заявлені у гр.44 митної декларації документи, що підтверджують митну вартість товарів».
В результаті здійснення посадовими особами митниці контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості відповідно до п.4.1.  ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності. Декларанту було запропоновано подати додаткові документи відповідно до п. 2, п. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Листом від 09.12.2015 р. № 062Д/3436, надісланим у складі електронного повідомлення, позивачем проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений п.3  ст. 53 МК України  та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно п.8  ст.55 МК України.
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу з декларантом було проведено процедуру консультації з приводу обрання методу визначення митної вартості.
У зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, відсутністю даних для застосування методів на основі додавання та віднімання вартості, було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2ґ - резервний за ст. 64 Митного кодексу України, митну вартість розраховано на рівні 2917,0 руб. РФ/т.
Листом від 09.12.2015 № 062Д/3436, надісланим у складі електронного повідомлення, позивачем проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений п.3  ст. 53 МК України та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно п.8  ст.55 МК України.
Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.12.2015 № 110010000/2015/600566/1, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.12.2015 №110010000/2015/20108.
Декларант позивача скористався правом, передбаченим ч.7 ст. 55 МК України, здійснив митне оформлення за МД від 10.12.2015 № 110010000/2015/023023.
Позивач листом від 16.02.2016 № 062Д/252 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з проханням розглянути питання щодо відкликання спірного Рішення про коригування митної вартості, проте за результатами опрацювання зазначеного листа відповідач листом від 22.02.2016 № 437/10/04-50-25-2 повідомив про відсутність правових підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування Рішення про коригування митної вартості від 09.12.2015 №110010000/2015/600566/1.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах в частині ціни товару у рахунках залежно від вмісту Fe та вартості транспортування, митним органом правомірно було витребувано додаткові документи. Використання митним органом саме резервного методу визначення митної вартості є обґрунтованим.
Натомість суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару.
Розглядаючи справу по суті, суди попередніх інстанцій керувалися наступними нормами права.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За нормами ч. 2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України  документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3  ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно ч.6  ст.54 МК України  (в редакції на момент прийняття спірного рішення) митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю  виключно  за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів,  у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до положень ст. 55 МК України  за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно п.п.1-4 ч. 2 ст. 55 МК України  прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання  додаткових документів, передбачених частиною третьою  статті 53 цього Кодексу,  за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом    доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
З урахуванням вищевикладеного, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до  ст.58 МК України.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;  б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;  в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Відповідно до положень ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63  цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями  Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Згідно з ч. 1 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги та позицією суду першої інстанції, що вимога контролюючого органу щодо необхідність подання додаткових документів (у відповідності до вимог встановлених положеннями Митного кодексу України) була зумовлена наявністю розбіжностей у документах, наданих позивачем для підтвердження митної вартості оцінюваного товару, відносно числових значень складових митної вартості товарів. Так, залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe, проте надані рахунки-фактури (інвойси) не містять даних відносно вмісту Fe, такий вміст вказано в наданих сертифікатах якості, проте ідентифікувати рахунки-фактури з сертифікатами якості можливо лише за вагою товару. Крім того, в наданих позивачем для підтвердження митної вартості товару рахунках виробника вартість товару визначена на однаковому рівні 1450 руб.РФ/т. 
Також рахунки виробника товару не містять умов поставки та не завірені підписом та печаткою підприємства, що їх видало. Як рахунки контрактоутримувача, так і рахунки виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. 
Продавцем товару відповідно до контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12 є ТОВ «Русская горно-металлургическая компания», відправником товару, відповідно до гр. 2 МД № 110010000/2015/023017 є ВАТ «Стойленський ГЗК». Договору із третіми особами, що пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, позивачем надано не було. 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Додатку від 29.10.2015 №11 товар постачається на умовах 100% оплати протягом 10 банківських днів з дати передачі товару продавцем першому перевізнику, що визначається датою штемпеля станції відправлення. Станом на дату подачі МД від 09.12.2015 №110010000/2015/023017 оплата за товар ввезений за залізничними накладними від 11.11.2015 № 20648382, від 14.11.2015 № 20660062, від 21.11.2015 №20696022, від 23.11.2015 № 20703851 повинна бути здійснена, однак позивачем банківські платіжні та бухгалтерські документи до митниці не було надано, що унеможливлює підтвердження заявленої митної вартості як ціни, що фактично сплачена, з урахуванням положень частини четвертої статті 58 Кодексу. 
Крім того, позивачем не було надано документів, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів. Позивачем було зазначено, що оскільки товар постачається на умовах DAP ст. Соловей/Тополі, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено Митним кодексом України. Однак, зазначене суперечить положенням статті 53 Митного кодексу України, що документи, які містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.
Позивач також зазначав, що документом, який підтверджує транспортну складову митної вартості товару, є залізничні накладні, при цьому ПАТ «ДМК» зауважує, що в цих накладних вказана вартість транспортування. Проте, твердження ПАТ «ДМК» про оплату витрат на перевезення продавцем товару спростовується відомостями, зазначеними в графі 23 залізничних накладних, в якій вказано, що платником тарифу по Російській залізниці є ТОВ «Універсальний Експедитор». Позивачем жодних документів щодо взаємовідносин між Продавцем та ТОВ «Універсальний Експедитор» до митного оформлення не надано.
На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару позивачем надано висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08.12.2015 №3814, яким визнано, що заявлена декларантом вартість залізорудного концентрату з вмістом заліза 66% на рівні 2092,35 руб. РФ/т на умовах поставки DAP ст. Соловей/Тополі може відповідати поточній кон`юнктурі ринку на підставі аналізу даних спеціалізованого видання «Металл Эксперт. Новости рынка сырья СНГ». Проте, висновок не містить посилання на проаналізований період та конкретні випуски такого видання. Вказаний висновок містить інформацію стосовно порядку формування цін на залізорудну сировину на світовому ринку - за довготерміновими контрактами (фіксована ціна, як правило, на один рік) і на вільному ринку (спот) та зазначає, що в Росії торгівля залізорудною сировиною на вільному ринку відбувається в обмежених обсягах, оскільки головним чином, поставляється по корпоративним цінам в рамках вертикально-інтегрованих структур, а також експортується в Україну.
Враховуючи встановлені обставини справи та виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ціна товару, за умовами контракту, розраховується в залежності від вмісту Fe, зазначені невідповідності є суттєвими для обчислення ціни, у зв`язку з чим у контролюючого органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, а тому відповідач мав право витребувати у позивача додаткові документи. Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості    базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи статті 49, 52, 53, 54, 57, 64 Митного кодексу України, дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Дніпропетровської митниці ДФС підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Частиною 1 статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС задовольнити.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі №804/3714/16 скасувати, залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2016.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | І.А. Васильєва С.С. Пасічник   В.П. Юрченко