Справа № 428/9229/19 
Провадження № 22-ц/810/591/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)
суддів – Гаврилюка В.К., Назарової М.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2020 року, ухваленого судом у складі: судді Посохова І.С. в приміщенні того ж суду у цивільній справі про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 
встановив:
У серпні 2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд збільшити розмір аліментів за рішенням Сєвєродонецького міського суду від 30 листопада 2016 року, справа № 428/6361/16-ц, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітньої дитини сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 900,00 грн. щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позов мотивований зміною матеріального стану відповідача в бік поліпшення. 
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись законність оскаржуваного рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.1,4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду не відповідає виходячи з наступного.
Відмовлючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено обставин, які б свідчили про зміну матеріального стану відповідача або інших обставин передбачених статтею 192 СК України, за наявності яких можлива зміна розміру аліментів, визначених за рішенням суду.
Колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.11.2016 року у справі № 428/6361/16-ц, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 900,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 01.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, перебуває на обліку Сєвєродонецькому МЦЗ з 27.01.2020 року. 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з січня 2020 року складає 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень.
Позивачка посилається на те, що розмір стягнутих з відповідача судовим рішенням на її користь аліментів на утримання їхньої малолітньої дитини всупереч вимог ч.2 статті 182 СК України є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Отже, зміна способу стягнення аліментів, визначеним рішенням суду є беззаперечним правом позивачки, як одержувача, що не потребує доведенню відповідних обставин, зокрема щодо зміни матеріального стану платника аліментів.
Позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до зміни способу виконання вказаного рішення суду від 30.11.2016 року, оскільки остання посилається на невідповідність розміру стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі - 900 гривень, що є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс-13.
За таких обставин висновок суду про відмову в задоволенні позову є помилковим.
Посилання відповідача про те, що оскільки він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний заробіток, що виключає присудження аліментів в частці від доходу (заробітку), а лише в твердій грошовій сумі, колегія суддів не приймає, оскільки розмір аліментів про який просить позивачка є мінімальним розміром встановленим законом.
Крім того, колегія суддів зауважує, що в разі зміни обставин, зокрема щодо матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, відповідач має право звернутися з вимогами про зміну розміру аліментів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду на підставі ст. 376 ЦПК України скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.11.2016 року у справі № 428/6361/16-ц, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 900,00 грн. щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови – 05 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                                              Ю.П. Лозко
Судді:                 В.К. Гаврилюк
              М.В.Назарова