Номер провадження: 22-ц/813/8390/20 
Номер справи місцевого суду: 947/21260/20
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ) на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ), заінтересовані особи: Президент України, Верховна рада України, Генеральна прокуратура України, Президент Всесвітнього конгресу кримських татар ОСОБА_2 , Громадська організація «Десяте квітня», про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

       У липні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - наявність резолюцій Всесвітнього конгресу кримських татар, які є підставою для держави Україна в де-окупації Криму, як частини території України і як національної території кримських татар. Одночасно заявник просив також зобов`язати центральні органи влади України опублікувати в засобах масової інформації - тексти резолюцій ухвалених на другому Всесвітньому конгресі кримських татар 01.08.2015 року.
       Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за його заявою.
       Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи в режимі відеоконференції не подавали.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративного суду.  
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Разом з цим, у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, на загальних підставах з`ясовуються питання про підсудність та юрисдикційність, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
У разі якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. 
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Водночас відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
Як вбачається з заяви  ОСОБА_1 , останній просить суд встановити факт, що має юридичне значення - наявність резолюцій Всесвітнього конгресу кримських татар, які є підставою для держави Україна в де-окупації Криму, як частини території України і як  національної території кримських татар із зобов`язанням  центральних органів влади України опублікувати в засобах масової інформації тексти резолюцій, які були ухвалені на другому Всесвітньому конгресі кримських татар 01.08.2015 року, оскільки як зазначає ОСОБА_1 вказані резолюції (їх зміст) не доведені керівництвом Всесвітнього конгресу кримських татар на адресу держави Україна та її відповідних органів.
На думку заявника невиконання резолюцій Всесвітнього конгресу кримських татар від 01.08.2015 року і призвело до його незаконної депортації 07.11.2016 року за межі Криму. Зазначений факт йому потрібен для повернення на територію Криму.
Проте, як вже зазначалося, в порядку окремого провадження, розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Тобто, в порядку окремого провадження, суд лише встановлює наявність або відсутність юридичних фактів і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження повинен мати безспірний характер.
Проте, заява ОСОБА_1 про встановлення факту та зобов`язання центральних органів влади України опублікувати в засобах масової інформації тексти резолюцій, які були ухвалені на другому Всесвітньому конгресі кримських татар 01.08.2015 року не мають безспірного характеру та не можуть бути вирішені в порядку окремого провадження, шляхом встановлення юридичного факту. 
Разом з тим такий факт може встановлюватися в межах позовного провадження.
Вимога про покладення зобов`язання на центральні органи влади України опублікувати в засобах масової інформації тексти резолюцій, які були ухвалені на другому Всесвітньому конгресі кримських татар 01.08.2015 року, притаманна публічно-правовому спору із суб`єктами владних повноважень щодо невиконання резолюцій Всесвітнього конгресу кримських татар від 01.08.2015 року, який в порядку ч.1 ст.19 КАС України є предметом розгляду адміністративного судочинства.
Встановивши, що заява ОСОБА_3 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що вказаний спір витікає з правовідносин, які повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі.
За таких обставин, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.
На підставі викладеного аткеруючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ) - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23.11.2020 року.

Головуючий                 О.М. Таварткіладзе 

Судді:                 А.П. Заїкін

                                                                       С.О. Погорєлова