Справа № 338/139/20 
Провадження № 22-ц/4808/1235/20 
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А. 
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
               головуючої (суддя-доповідач)                Мелінишин Г.П.
               суддів:                                        Пнівчук О.В., Томин О.О.,        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду в складі судді Шишка О.А., постановлену 08 жовтня 2020 року в селищі Богородчани Івано-Франківської області в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
       13 березня 2020 року  ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до Старобогородчанської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення Старобогородчанської сільської ради від 08 липня 1983 року №81.
       Також 07 травня 2020 року ОСОБА_1 надіслано на електронну пошту місцевого суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , Старобогородчанської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Старобогородчанської сільської ради від 09 грудня 2003 року №115, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 квітня 2004 року та рішення реєстратора прав ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 21 квітня 2004 року про реєстрацію за ОСОБА_2 прав власності на спірне домоволодіння. 
       Ухвалою Богородчанського районного суду від 25 травня 2020 року повернуто ОСОБА_1 її зустрічну позовну заяву до Старобогородчанської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення Старобогородчанської сільської ради від 08 липня 1983 року №81.
       Ухвалою Богородчанського районного суду від 08 жовтня 2020 року виправлено описку в ухвалі Богородчанського районного суду від 25 травня 2020 року.
Мотивувальну частину ухвали доповнено передостаннім реченням такого змісту: «За аналогічних підстав слід повернути зустрічну позовну заяву  ОСОБА_1 від 07 травня 2020 року до ОСОБА_2 , Старобогородчанської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення реєстратора прав ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 21 квітня 2004 року про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , визнання недійсним та скасування свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21 квітня 2004 року, видане Старобогородчанською сільською радою Полєк Г.М., визнання незаконним та скасування рішення виконкому Старобогородчанської сільської ради від 09 грудня 2003 року № 115, як таку, що подана з порушенням строків, встановлених ч.1 ст.193 ЦПК України». 
Абзац 1 резолютивної частини доповнити реченням «Повернути ОСОБА_1 її зустрічну позовну заяву від 07 травня 2020 року з доданими документами до ОСОБА_2 , Старобогородчанської сільської ради про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , визнання недійсним та скасування свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21 квітня 2004 року, видане Старобогородчанською сільською радою Полєк Г.М., визнання незаконним та скасування рішення виконкому Старобогородчанської сільської ради від 09 грудня 2003 року № 115».
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову у виправленні описки в ухвалі Богородчанського районного суду від 25 травня 2020 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи за своєю ініціативою питання про внесення виправлень місцевий суд в порушення положень частини другої статті 269 ЦПК України не повідомив її про дату, час і місце розгляду такого питання.
При цьому 25 травня 2020 року судом не вирішувалось питання про повернення її зустрічної позовної заяви від 07 травня 2020 року. За змістом ухвали Богородчанського районного суду від 25 травня 2020 року та супровідного листа від 01 липня 2020 року їй повернуто тільки зустрічну позовну заяву від 13 березня 2020 року. Відповідно судом не допущено жодної описки.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Боднарук А.В., зазначає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права. Про дату, час і місце розгляду питання про внесення виправлення у судовому рішенні судом було повідомлено всіх учасників справи, що підтверджується матеріалами справи.
Також вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що в ході розгляду справи не вирішувалося питання про повернення її зустрічної позовної заяви від 07 травня 2020 року. Адже 25 травня 2020 року під час судового засідання судом розглядалось питання про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 як від 13 березня 2020 року, так і від 07 травня 2020 року. При цьому судом правильно встановлено, що вони подані з порушенням строків, встановлених частиною першою статті 193 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За змістом положень статей 353, 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Постановляючи ухвалу про виправлення описки в ухвалі від 25 травня 2020 року суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду в цей день вирішувалося питання про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 як від 13 березня 2020 року, так і від 07 травня 2020 року. Разом з тим в тексті ухвали судом помилково не зазначено про повернення зустрічної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старобогородчанської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення реєстратора прав ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 21 квітня 2004 року про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 квітня 2004 року, виданого Старобогородчанською сільською радою ОСОБА_2 , визнання незаконним та скасування рішення виконкому Старобогородчанської сільської ради від 09 грудня 2003 року № 115. А тому є підстави для внесення виправлень у судовому рішенні.
З таким висновком місцевого суду колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. 
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
З огляду на вищенаведені норми закону доповнення речень у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали Богородчанського районного суду від 08 жовтня 2020 року не є виправленням описки у розумінні частини першої статті 269 ЦПК України, оскільки вони фактично змінюють зміст судового рішення.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно не повідомлення ОСОБА_1 про вирішення питання про виправлення описки у судовому рішенні, то такі не заслуговують на увагу. За загальним правилом питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. 
Разом з тим, відповідно до частини другої статті 269 ЦПК України за ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. 
Тобто, правила вказаної статті не передбачають обов`язкового вирішення питання про внесення виправлень, якщо таке ініційовано судом, в судовому засіданні за участю учасників справи, які повідомляються про час і місце засідання. Ініціатива суду в даному випадку стосується повідомлення учасників справи і не залежить від того, хто ініціював вирішення цього питання – учасник справи чи сам суд.
Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно із частиною другою статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про внесення виправлень в судовому рішенні. А відтак підлягає скасуванню.
       Оскільки питання про внесення виправлень у судовому рішенні було ініційовано судом першої інстанції, учасники справи такої заяви не подавали, а доповнення мотивувальної та резолютивної частини ухвали у розумінні частини першої статті 269 ЦПК України не є виправленням описки, колегія суддів не вбачає підстав для ухвалення рішення про відмову у внесенні виправлень. 
Відповідно апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись статтями 374, 376, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Богородчанського районного суду від 08 жовтня 2020 року скасувати.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча                                                                        Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                                 О.В. Пнівчук
О.О. Томин