ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 812/1189/18
адміністративне провадження № К/9901/62779/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 812/1189/18
за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Луганське обласне відділення Фонду соцзахисту інвалідів) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - ТОВ «ЛЕО») про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Луганського обласного відділення Фонду соцзахисту інвалідів
на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2018, ухвалене  у складі головуючого судді Свергун І.О. 
та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів           Сухарька М.Г., Шишова О.О., - 
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 23.04.2018 Луганське обласне відділення Фонду соцзахисту інвалідів звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ТОВ «ЛЕО» адміністративно-господарські  санкції за 2017 рік у розмірі 508 259,36 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17.04.2018 по 23.04.2018 у розмірі 1988,48 грн, разом 510 247,83 грн.
В обґрунтування позовних вимог Луганське обласне відділення Фонду соцзахисту інвалідів зазначило, що відповідач порушив вимоги Закону України від 21.03.1991       № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон          № 875-XII) і не здійснив всіх можливих заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю згідно з встановленим законом нормативом, тому зобов`язаний сплатити до Фонду соцзахисту інвалідів передбачені законом адміністративно-господарські санкції. Оскільки суму адміністративно-господарських санкцій відповідач самостійно не сплатив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення сум вказаної заборгованості разом з пенею.
2. Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 20.06.2018, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018, відмовив у задоволенні позовних вимог.
3. 01.10.2018 Луганське обласне відділення Фонду соцзахисту інвалідів звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 та постанову Луганського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
4. Верховний Суду ухвалою від 11.10.2018 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.
5. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 25.06.2019 №836/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку з обранням судді - доповідача Верховного Суду Анцупової Т.О. до Великої Палати Верховного Суду (Рішення зборів суддів  Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 13), що унеможливлює її участь у розгляді даної справи.
6. Протоколом розподілу справи від 20.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.
7. Ухвалою судді Верховного Суду від 24.06.2019 прийнято зазначену справу  до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Суди встановили, що ТОВ «ЛЕО» є юридичною особою, яка, відповідно до статті       18 Закону № 875-XII зобов`язана створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.
У лютому 2018 року відповідач подав до Луганського обласного відділення Фонду соцзахисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік (за формою № 10-ПІ), згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить - 2704 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 99 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону № 875-XII - 108 осіб. Середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 56 473,26 грн.
Крім того, відповідачем протягом року до Старобільського районного центру зайнятості подавалась звітність за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», із вакантною посадою - контролер енергонагляду, для працевлаштування інваліда.
Також установлено, що ТОВ «ЛЕО» вживалися інші заходи щодо працевлаштування інвалідів, а саме:
направлялися запити з проханням інформувати осіб з інвалідністю про наявність вакантних місць контролерів енергонагляду у структурних підрозділах ТОВ «ЛЕО», до управлінь соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, Новоайдарської райдержадміністрації, Міловської райдержадміністрації, Біловодської райдержадміністрації, Марківської райдержадміністрації, Лисичанської міської ради, Сватівської райдержадміністрації, Станично-Луганської райдержадміністрації, Рубіжанської міської ради, Кремінської райдержадміністрації, Попаснянської райдержадміністрації, Троїцької райдержадміністрації, Новопсковської райдержадміністрації, Старобільської райдержадміністрації Луганської області;
розміщувалися оголошення про наявні вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю у засобах масової інформації;
ТОВ «ЛЕО» брало участь у ярмарках вакансій.
Окрім цього, на підтвердження працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2017 року у структурних підрозділах ТОВ «ЛЕО» відповідачем надано перелік осіб з інвалідністю - штатних працівників, які були зайняті на підприємстві в період з 01.01.2017 по 31.12.2017.
Позивач вважаючи, що ТОВ «ЛЕО» не вжило всіх заходів протягом 2017 року для виконання нормативу по працевлаштуванню осіб з інвалідністю звернувся до суду, щодо зобов`язання сплатити на користь Луганського обласного відділення Фонду соцзахисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в розмірі 508 259, 36 грн та пеню в розмірі 1988, 48 грн, звернувся до суду.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ  
9. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком  якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, за вчинення якого Законом № 875-XII передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій, оскільки відповідач створив робочі місця для працевлаштування інвалідів, інформував орган зайнятості населення про наявність вільних вакансій, подавав до Фонду соцзахисту інвалідів звітність за встановленою формою. Обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування. Тобто працевлаштування осіб з інвалідністю залежить від їх волевиявлення, а не від підприємства.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
10. Касаційна скарга Луганського обласного відділення Фонду соцзахисту інвалідів мотивована, зокрема тим, що висновки судів попередніх інстанцій про відсутність вини відповідача є помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 18,19, 20 Закону № 875-XII. Особа, яка подала касаційну скаргу вважає, що відповідачем не було вжито всіх можливих заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки на відповідача покладено обов`язок не тільки у створенні робочих місць для інвалідів, інформуванні про наявність вільних робочих місць, але й щодо самостійного здійснення працевлаштування шляхом пошуку безробітних осіб з інвалідністю.
11. У запереченнях на касаційну скаргу відповідач вказує на те, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування. Водночас, ТОВ «ЛЕО» самостійно вчинені дії щодо пошуку та працевлаштування осіб з інвалідністю.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії для них щодо рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон № 875-XII.
14. Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129 передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.
15.Частина перша статті 18 Закону № 875-XII вказує, що забезпечення  прав  осіб  з  інвалідністю  на працевлаштування  та  оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання  роботи  вдома,  здійснюється  шляхом їх безпосереднього звернення  до  підприємств,  установ,  організацій чи до державної служби зайнятості.
16. Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
17. При цьому, частиною другою статті 19 вказаного Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
18. Частиною першою статті 20 Закону № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
19. Так, відповідно до частин першої та другої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
20. Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону № 875-XII.
21. Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05.07.2012            № 5067-VI "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
22. Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.
23. Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
24. Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:
- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;
- надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом № 5067 та Наказом № 316;
- звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70;
- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.
25. Проте, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875-XII.
26. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі П/811/693/17, від 02.05.2018 у справі № 804/8007/16, від 13.06.2018 у справі    № 819/639/17, від 20.05.2019 у справі № 820/1889/17.
27. Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.
28. Як встановлено судами попередніх інстанцій,  відповідач на виконання статті         19 Закону № 875-XII створив необхідну кількість робочих місць із вакантною посадою - контролер енергонагляду, що підтверджується витягом зі штатного розпису          ТОВ «ЛЕО» станом на 31.12.2016 року.
29. Крім того, відповідач протягом 2017 згідно з Порядком подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, неодноразово подавав до Старобільського районного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», у якій зазначав інформацію про вільні робочі місця для працевлаштування інвалідів.
30.  Також, відповідачем вживалися інші заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме:
направлялися запити з проханням інформувати осіб з інвалідністю (ІІ, ІІІ груп), які не мають протипоказань для виконання робіт, пов`язаних з тривалою ходою і перебуванням на відкритих майданчиках при підвищених і знижених температурах, про наявність вакантних місць контролерів енергонагляду у структурних підрозділах ТОВ «ЛЕО», до управлінь соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, Новоайдарської райдержадміністрації, Міловської райдержадміністрації, Біловодської райдержадміністрації, Марківської райдержадміністрації, Лисичанської міської ради, Сватівської райдержадміністрації, Станично-Луганської райдержадміністрації, Рубіжанської міської ради, Кремінської райдержадміністрації, Попаснянської райдержадміністрації, Троїцької райдержадміністрації, Новопсковської райдержадміністрації, Старобільської райдержадміністрації Луганської області; 
розміщувалися оголошення про наявні вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю у засобах масової інформації; 
відповідач брав участь у ярмарках вакансій, що влаштовувалися Старобільським районним центром зайнятості, що підтверджується листами Старобільського районного центру зайнятості від 29.03.2017 №28/4-708, від 04.07.2017 № 28/4-1371, від 28.09.2017 № 28/4-2130, від 07.12.2017 № 28/4-2656.
31. На підтвердження працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2017 року у структурних підрозділах ТОВ «ЛЕО» відповідачем надано перелік осіб з інвалідністю - штатних працівників, які були зайняті на підприємстві в період з 01.01.2017 по 30.12.2017, копії звітів за формою № Д4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів» за 2017 рік, витяги з книг обліку трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «ЛЕО», копії наказів (розпоряджень) про прийняття на роботу, наказів про припинення трудового договору, копії довідок до актів огляду МСЕК, копії пенсійних посвідчень. Частину документів, що стосуються працівників ТОВ «ЛЕО», відповідач не мав змоги надати через знаходження зазначеної документації на тимчасово неконтрольованій українською владою території, про що надано довідку ТОВ «ЛЕО» від 14.05.2018 № 01-27/2/205.
32. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що до відповідача направлялись інваліди або останні самостійно звертались, але їм було відмовлено у такому працевлаштуванні.
33. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, відповідачем не було допущено жодних із наведених вище порушень, а тому відсутні підстави для сплати адміністративно-господарських санкцій.
34. З огляду на те, що відповідачем були виконані вимоги Закону № 875-XII щодо прийняття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, доказів того, що відповідач не створив робочі місця для осіб з інвалідністю, відмовляв їм у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, або несвоєчасно звітував Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, за вчинення якого Законом № 875-XII передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій.
35. Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.06.2011 у справі № 21-60а11, Верховного Суду, викладеним у постановах від 14.02.2018 у справі № 820/2124/16, від 28.02.2018 у справі №807/612/16, від 11.09.2018 у справі №812/1127/18, від 19.12.2018 у справі №812/1140/18, від 23.07.2019 у справі №820/2204/16, від 31.07.2019 у справі №812/1164/18. 
36. З урахуванням наведеного, колегія судді погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій справі. 
37. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 у справі                        № 812/1189/18 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді	А.І. Рибачук А.Ю. Бучик   Л.В. Тацій