Номер провадження: 22-ц/813/6746/20 
Номер справи місцевого суду: 521/4514/18
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20.11.2020 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №521/4514/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 5 липня 2018 року у складі судді Михайлюка О.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 19 березня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на відсутність домовленості щодо утримання дитини, проживання батька дитини окремо, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій формі, рівній 4000,00 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до повноліття сина з урахуванням індексації (а.с.1-3).
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.18).
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 перебував з 21 січня 2012 року по 13 червня 2013 року, з часу припинення шлюбу добровільно надавав кошти на утримання дитини, підтвердженням чого є квитанції про перерахунок коштів з травня 2013 року по лютий 2014 року. Тривалий час за станом здоров`я працює час від часу та не має можливості утримувати дитину. Крім того, у червні 2015 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину, тому наразі має на утриманні дружину, малолітню дитину та матір пенсійного віку. Виходячи з рівності обов`язку батьків по утриманню дитини, позивач має довести витрати на дитину у розмірі 8000,00 грн. при пред`явленні вимог про стягнення аліментів у розмірі 4000,00 грн. (а.с.30-32).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 5 липня 2018 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1944,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією, починаючи з 19 березня 2018 року до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с.58).
Висновок суду мотивовано обов`язком батька утримувати дитину та можливістю стягнути аліменти у сумі, рівній законодавчо встановленого на 2018 рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заявленого позову повністю (а.с.61-64).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу представника в інтересах ОСОБА_2 залишено без руху для усунення недоліків (а.с.71-72).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року апеляційну скаргу повернуто з підстав не усунення недоліків поданої скарги (а.с.83).
21 квітня 2020 року ОСОБА_2 знову подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю (а.с.95-92). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 1 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у не наданні позивачем доказів обсягу витрат на дитину, які має покривати відповідач; у не врахуванні стану його здоров`я та наявності в нього інших утриманців тощо. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з часу припинення шлюбу дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні, батько добровільно коштів не утримання дитини не надавав, що й стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач стверджує, що при ухваленні рішення не було враховано стан його здоров`я, проте серед доказів, на які посилається, наявні документи, що не могли бути досліджені судом першої інстанції, так як датовані вже після ухвалення рішення. Крім того, наявність таких хвороб не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Протягом 2014-2018 років відповідачем придбавалось нерухоме майно, що спростовує твердження про його скрутне матеріальне становище. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тому присуджений судом розмір аліментів, що відповідав встановленому законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
ОСОБА_2 , 1977 року народження, та ОСОБА_1 , 1983 року народження, зареєстрували шлюб 21 січня 2012 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року в справі №521/5343/13-ц шлюб розірвано (а.с.6, 8).
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Дитина проживає з матір`ю, батько проживає окремо.

Відомості про наявність у позивач інших, крім сина ОСОБА_6 , осіб на утриманні відсутні.
ОСОБА_2 уклав 24 червня 2015 року шлюб з ОСОБА_4 (у шлюбу ОСОБА_7 ); у даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_8 , батьком якої є ОСОБА_2 (а.с.181-184).
Відомості про працевлаштування сторін та їх доходи в справі відсутні.
Нові докази сімейного стану відповідач ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції, проте ці докази стосуються змін, що відбулися після ухвалення судового рішення.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч.1, 3 ст.181 СК України).
ОСОБА_2 вважає, що його майновий та сімейний стан, стан здоров`я надають підстави для відмови в позові про стягнення аліментів, при цьому не посилається на закон, який би звільняв його як батька від виконання обов`язку по утриманню дитини до досягнення повноліття. 
Сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає дитина, тому, право вибору способу стягнення аліментів належить саме ОСОБА_1 , вимоги про стягнення аліментів заявлено та судом присуджено у твердій грошовій сумі.
Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України, частиною 2 даної норми матеріального права передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, рівній 4000,00 грн., судом присуджено до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1944,00 грн., що відповідало прожитковому мінімуму для дитини, законодавчо встановленому на 2018 рік. В справі наявні відомості про те, що відповідач має на праві власності нерухоме майно, набуте у період після розірвання шлюбу, що судом при ухваленні рішення у 2018 році було враховано.
ОСОБА_2 не надає суду належні та допустимі докази доходів та витрат, що унеможливлює оцінку його матеріального стану. Неофіційність працевлаштування, рівно як і посилання на періодичні заробітки не приймається, оскільки є доводами відповідача, що не можуть бути ні підтверджені, ні спростовані.
ОСОБА_2 надав докази звернення до медичних закладів, лікування тощо за період 2014-2018 років, однак доказів того, що результатом наявних в нього захворювань є встановлення інвалідності, не надано. 
При визначенні розміру аліментів підлягає оцінці матеріальний стан платника аліментів на дату звернення до суду з позовом про стягнення аліментів і потому, так як аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено з 1 січня 2019 року – 2027,00 грн., з 1 липня 2019 року – 1699,00 грн., з 1 грудня 2019 року – 1779,00 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років встановлено з 1 січня 2019 року – 2027,00 грн., з 1 липня 2019 року – 2118,00 грн., з 1 грудня 2019 року – 2218 грн.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено з 1 січня 2020 року – 1779,00 грн., з 1 липня 2020 року – 1859,00 грн., з 1 грудня 2020 року – 1921,00 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років встановлено з 1 січня 2020 року – 2218,00 грн., з 1 липня 2020 року – 2318,00 грн., з 1 грудня 2020 року – 2395,00 грн. 
З огляду на викладене, законодавчо гарантований розмір аліментів на одну дитину, який має тенденцію до постійного зростання, наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, рівній 1944,00 грн., є такими, що необхідні для забезпечення розвитку дитини. Доводи відповідача в тій частині, що розмір витрат на дитину позивачем не доведено, безпідставні, так як сума 1944,00 грн. є законодавчо встановленим прожитковим мінімумом для дитини. 
Відповідно до положень частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Наявність у ОСОБА_2 інших утриманців, обов`язок щодо утримання яких виник після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення аліментів, погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 , матеріального стану тощо є підставою для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів, а не для перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, ухваленого у 2018 році. 
Підстави для відмови в позові про стягнення аліментів на утримання дитини відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 5 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков