ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року		Справа № 308/13027/19 пров. № А/857/13379/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року (суддя Малюк В.М., м.Ужгород, повний текст складено 2 жовтня 2020 року) у справі за її позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил, -
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі – Митниця) в якому просила скасувати постанову по справі про порушення митних правил від 19.09.2017 №2712/30500/17 (далі – Постанова) та закрити справу про порушення митних правил за відсутності ознак правопорушення.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року у задоволені позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
В доводах апеляційної скарги вказує, що Митницею при винесенні оскаржуваної Постанови порушено норми статей 274, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), оскільки здійснено розгляд справи у відсутності позивача, не надано їй можливість залучити адвоката та не забезпечено їй участі перекладача, не дивлячись на те, що вона є угоркою і українською мовою не володіє взагалі.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які мали б спростувати факт наявності порушення митних правил та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем та її представником - адвокатом Діовші А.Я. у межах розгляду даної справи надано не було, тому оскаржувана Постанова винесена у межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для її прийняття. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.08.2017 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Тиса» Митниці (далі – м/п) Макар В.В. було складено протокол про порушення митних правил №2712 (далі – Протокол) щодо ОСОБА_3 . У ньому зафіксовано, що 21.08.2017 що, о 19:42 год, в зону митного контролю пункту пропуску «Тиса» Митниці ДФС на ділянку «в`їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому, в якості пасажира із Угорщини в Україну слідувала громадянка ОСОБА_4 ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України встановлено, що 19.07.2016 позивач ввезла через пункт пропуску «Тиса» Митниці легковий автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 (далі – ТЗ), в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Станом на 21.08.2017 ТЗ вивезеним за межі України не значився (а.с.34-38).
Ці ж самі дані підтверджуються і витягом із функціонального модуля «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» (далі – Витяг) в ньому зазначено дату та час ввезення Автомобіля (19.07.2016) особисті дані особи, що ввезла автомобіль, реєстраційний номер та VIN-код НОМЕР_4 (а.с.39).
Відтак, позивач перевищила строк тимчасового ввезення на митну територію України ТЗ, більше ніж на 10 діб.
З цього приводу позивач-апелянт у письмових поясненнях від 21.08.2017 вказала, що ТЗ не був вивезений за межі території України у зв`язку з його поломкою. Про необхідність повідомлення Митниці про поломку, вона не була обізнана (а.с.42).
Крім того, у Протоколі, який складався в присутності позивача вказано, що розгляд справи відбудеться 19.09.2017 о 10:00 год. Примірник Протоколу ОСОБА_2 отримала про, що свідчить її підпис у відповідній графі Протоколу.
На підставі Протоколу, Митницею 19.09.2017 було прийнято Постанову, якою громадянку Угорщини визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 481 Митного кодексу України (далі – МК) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с.46-50). 
Відповідно до частини першої статті 380 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
За змістом частини п`ятої статті 380 МК тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Статтею 103 МК передбачено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Згідно з частиною третьою статті 481 МК перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами щодо таких товарів використовуються ЄАІС, до якої вноситься інформація про митні формальності, що виконуються щодо тимчасово ввезених товарів.
Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.
Згідно зі статтею 71 МК декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
З матеріалів справи видно, що 19.07.2016 ТЗ, було переміщено по «зеленому коридору» та оформлено у режимі «тимчасове ввезення до 1 року» на позивача. Відповідно кінцева дата вивезення транспортного засобу до 19.07.2017 включно.
У письмовому поясненні апелянт вказала, що не вивезла ТЗ, у зв`язку з його поломкою. Про необхідність повідомлення найближчого митного органу про обставини непереборної сили, які перешкоджали вивезенню вказаного ТЗ за межі території України в межах річного строку їй відомо не було.
Відтак, оскільки ОСОБА_2 до закінчення терміну тимчасового ввезення, не вживала заходів щодо інформування найближчого митного органу про обставини, які унеможливлювали вивезення зазначеного ТЗ за межі митної території України у встановлені строки, тобто до 19.07.2017 - відповідно, або не вивіз його, таким чином позивач перевищила строк тимчасового ввезення транспортного засобу, який перебуває під митним контролем, тобто вчинила порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 481 МК.
Щодо посилань позивача-апелянта про те, що їй не було відомо про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил, то як уже вказано вище таке твердження спростовується відомостями, що наведені у Протоколі, копію якого позивач отримала під розписку.
Статтею 503 МК встановлено, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Перекладач зобов`язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа органу доходів і зборів. Аналіз даної статті наводить на висновок, що перекладачем може бути особа, яка володіє відповідною мовою та рівень знань якої дасть змогу здійснити необхідний переклад під час провадження у справі про порушення митних правил.
Як видно з матеріалів справи, згідно пояснень до Протоколу позивач своїм підписом підтвердила, що володіє українською мовою, послуги перекладача не потрібні, бажає давати свідчення українською мовою. Жодних зауважень, щодо змісту пояснень та обставин викладених у Протоколі нею не вказано.
Відтак, враховуючи вказані доводи та обставини справи, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання складеного Протоколу та пояснень до нього, як неналежний доказ, оскільки жодних застережень щодо змісту таких документів із вказівкою на виклад таких незрозумілою для позивача мовою при їх складанні, останньою не вказувалось.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо підставності винесення оскаржуваної Постанови, наведені в апеляційній скарзі доводи висновку суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ним.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових нори, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний