УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 грудня 2020 року
м. Київ
справа №  656/888/17
провадження № 51 - 5757 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Іванківського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
встановив:
За вироком Іванківського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджено за: ч. 3 ст. 15 – ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання  у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 у відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 15 травня 2017 року по 17 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вказаним вироком  також засуджено ОСОБА_5 . 
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 02 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4  порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Згідно з ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу мають право подати: засуджений, його законний представник чи захисник; виправданий, його законний представник чи захисник; підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній; законний представник чи захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; прокурор; потерпілий або його законний представник чи представник; цивільний позивач, його представник або законний представник; цивільний відповідач або його представник. Цей перелік є вичерпним.
Отже, із зазначеної норми закону випливає, що лише вище перелічені особи мають право подати касаційну скаргу і кожен з них окремо.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає.
Проте, касаційна скарга, яка надійшла до Верховного Суду, подана від імені засудженого ОСОБА_4 , засвідчена печаткою захисника  ОСОБА_7 без жодного підпису , що не узгоджується із ч. 1 ст. 425 та ч. 4 ст. 427 КПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, засуджений ОСОБА_4 , обмежившись загальними фразами, не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу через суворість, з урахуванням положень                ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК.
Крім того, Верховний Суд відзначає, що засуджений не вказує, яких порушень допустився апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, у чому саме ці порушення полягали та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, а також чому їх (ці порушення) слід відносити до  підстав для зміни касаційним судом рішення апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 414, 419 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.  
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  без руху і встановити п`ятнадцятиденний  строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                    ОСОБА_3