ПОСТАНОВА 
Іменем України

02 грудня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 386/302/20
провадження № 22-ц/4809/1453/20 

 Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий – Письменний О.А.,
судді –  Дьомич Л.М., Дуковського О.Л. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом  Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2020 року (суддя Гарбуз О. С.), - 
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до  Голованівського районного суду Кіровоградської області із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1  на його користь заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 15.06.2011 року у розмірі 18324,7 грн. 
В обґрунтування вимог вказує, що 15.06.2011 року з відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого отримано кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого поступово збільшувався та склав 8000 грн.
Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета -заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.
Посилаючись на неналежне виконання зобов`язання у зв`язку з чим станом на 22.03.2020 року у позичальника виникла заборгованість у розмірі 18324,7 грн., яка складається з 11176,62 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2983,42 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 2815,86 грн. - нарахованої пені, та штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг : 500 грн. – штраф (фіксована частина), 848,8 грн. – штраф (процентна складова), просить задовольнити його позовні вимоги.
Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2020 року відмовлено у задоволені позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 .
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутнє підтвердження укладення договору між сторонами на отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 8000 грн. разом із погодженим розміром нарахування відсотків, відповідальністю у вигляді неустойки (штрафів, пені), тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, згідно з якою просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що наявність договірних відносин між сторонами підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07.06.2011 року, засвідченою особистим підписом ОСОБА_2 , відповідно до якої позичальник висловив згоду на укладення кредитного договору, підтвердив ознайомлення та погодження з умовами кредитування. Крім того, зобов`язувався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами. Також відповідач користувалася картковим рахунком, погашала заборгованість, а отже визнавала укладення кредитного договору і погодився з його умовами. 
Відсутність підпису позичальника на вказаних Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору та відсутність заборгованості, оскільки підписана анкета-заява засвідчує, що відповідач повністю згоден з умовами кредитування.
Вказує, що 07.02.2011 року ОСОБА_1 підписала Довідку про умови кредитування з використанн,я кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами були досягнуті всі істотні умови договору, в тому числі щодо сплати відсотків,пені та штрафів.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.
Відповідно до нової редакції статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 712), було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».
Позивач стверджує, що 07.06.2011 року ОСОБА_1 підписала  анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в   ПриватБанку, на підставі якої відповідачем отримано  кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді  встановленого  кредитного ліміту на картковий рахунок.
За доводами Банку, відповідач отримав та користувався кредитними коштами, проте, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розрахунок в позові визначає складові: 11176, 62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2983,42 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 2815,86 грн. – нарахована пеня, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг : 500 грн. – штраф (фіксована частина), 848,8 грн. – штраф (процентна складова) (а.с. 1-4). До вимоги заявлено 18324,7 грн. 
Матеріали справи містять копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 07.06.2011 року , в якій зазначено дані про ОСОБА_1 , бажання приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та отримати платіжну картку «Універсальна», також вказаний бажаний кредитний ліміт у розмірі 500 грн. (а.с.27). 
Крім того, Банк надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000046183038 від 07.06.2011 року, де зазначені базова відсоткова ставка за користування кредитом, тип картки VISA Classic, розмір щомісячних платежів 7 % від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяці, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісія (а.с.28). Проте у зазначеній довідці відсутні дані про суму отриманих відповідачем кредитних коштів.
На підтвердження розміру пред`явлених до стягнення сум тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, Банком до суду першої інстанції надано розрахунки заборгованості станом на 31.05.2015, 30.11.2019, 22.03.2020, відповідно до яких заборгованість за кредитним договором складає 18324,7 грн. та складається з 11176,62 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2983,42 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 2815,86 грн. - нарахованої пені, та штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг : 500 грн. – штраф (фіксована частина), 848,8 грн. – штраф (процентна складова) (а.с. 7-17).
Також Банк подав довідку № б/н, згідно якої ОСОБА_3 було проінформовано про умови кредитування, та довідку про зміну умов кредитування кредитної карти, що оформлена на ОСОБА_3 (а.с. 25-26). Проте, відповідач має прізвище ОСОБА_4 , що підтверджується копією паспорту (а.с. 55) . 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутнє підтвердження укладення договору між сторонами на отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 8000 грн. разом із погодженим розміром нарахування відсотків, відповідальністю у вигляді неустойки (штрафів, пені), тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі статей 12, 13, 76, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Анкета-заява позичальника не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору саме в розмірі 8000 грн. (а.с. 27).
Також, як на підставу своїх позовних вимог, позивач посилається на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000046183038 від 07.06.2011 року, в якій за твердженням Банку узгоджені істотні умови кредитного договору між сторонами (а.с.28). 
Проте, підтвердження того, що саме відповідно до договору SAMDN50000046183038 від 07.06.2011 року ОСОБА_1 надано кредитну картку із встановленим лімітом у розмірі 8000 грн., та відповідно до якої були нараховані відсотки, пеня та штрафи, відсутнє.
Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, Банк просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, нараховану пеню та штрафи. Обґрунтовував право вимоги, окрім вищезазначених розрахунків заборгованості та довідки про умови кредитування, наявністю витягу з Умов та Правил надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, розміщених на сайті www.рrivatbank.ua, як таких, що є невід`ємною частиною спірного кредитного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтвердження того, що саме цей вказаний вище витяг був доведений до відповідача, він з ним ознайомився та погодився, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тому у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим   Банком у період - з часу виникнення спірних правовідносин (з 07.06.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (у квітні 2020 року).
Доведення позивачем укладення кредитного договору, в тому числі шляхом видачі картки із відповідним встановленим кредитним лімітом, умов кредитування та наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення, а заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст складено 28.12.2020 року.

Головуючий суддя                                                        О.А. Письменний 
       
Судді                                                                        О.Л. Дуковський
                                                                               
                                                                                       Л.М. Дьомич