ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції : Крутько О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року	Львів	Справа № 380/4140/20 пров. № А/857/8387/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Матковської З.М., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання:          Гнатик А.З.
представника позивача:                              Яцишин У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі № 380/4140/20 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправними дій та скасування арешту, – 

ВСТАНОВИВ :

28.05.2020р. позивач Приватне підприємство «Захід-Агроінвест» (надалі ПП «Захід-Агроінвест») звернувся в суд з позовом до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправними дій та скасування арешту коштів накладений постановою від 20.05.2020р. у виконавчому провадженні ВП № 62144646.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії заступника начальника відділу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Голуб`юка В.Г. щодо накладення арешту на кошти ПП «Захід-Агроінвест» відповідно до постанови від 20.05.2020 у виконавчому провадженні № 62144646. В задоволенні решти позову суд відмовив.  

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник позивача Яцишин У.М. в судовому засіданні просив суд,  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, на виконанні Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебували:

-наказ № 921/606/19 виданий 10.04.2020р. Господарським судом Тернопільської області про стягнення з Приватного підприємства «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» на користь ТзОВ «Борщівська аграрна Компанія» - суми в розмірі 4712731 грн. 65 коп. заборгованості, 459781 грн. 85 коп. пені, 942 546 грн.33 коп. штрафу, 40284грн. 17коп. 3% річних,  92330,16 грн.  судового збору. ( виконавче провадження ВП № 61802328 )

-постанова № 61802328 видана 14.04.2020р. Тернопільським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення з Приватного підприємства «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» в користь держави виконавчого збору в розмірі - 624767,41 грн. ( виконавче провадження ВП № 62143785 )

20.05.2020р. заступником начальника відділу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Голуб`юком В.Г. винесено постанову ВП № 62144646 про об`єднання виконавчих проваджень з виконання зазначених виконавчих документів у зведене виконавче провадження ВП  № 62145937.

20.05.2020р. заступником начальника відділу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Голуб`юком В.Г. винесено постанову про арешт коштів боржника  ВП № 62144646 при примусовому виконанні наказу № 921/606/19 виданого 10.04.2020р. Господарським судом Тернопільської області про стягнення з Приватного підприємства «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» на користь ТзОВ «НЕОЛЕКС КОНСАЛТ» - 4712731 грн. 65 коп. заборгованості за поставлений товар, 459781 грн. 85 коп. пені, 942 546 грн. 33 коп. штрафу, 40284 грн. 17 коп. 3% річних та постанови № 61802328 виданої 14.04.2020 Тернопільським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення з Приватного підприємства «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» в користь держави виконавчого збору в сумі 624767,41 грн. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Сбербанк», АТ «Кредобанк», АТ «ПУМБ», АТ «Укргазбанк», Тернопільській філії АТ КБ «Приватбанк», АБ «Південний», АТ «ОТП Банк», АТ АКБ «Львів», АТ «Піреус банк МКБ», АТ «Укрсиббанк», АТ «Універсал Банк», АТ «РВС Банк», АТ «КБ «Глобус», АТ «Мегабанк» (згідно переліку), а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику Приватному підприємству «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5439161,19 грн.

ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень - це сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Із змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» видно, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

п. 3, 5, 6, 13, 20 ч. 3 ст. 11 цього ж Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Так, 21.02.2020р. ухвалою Господарського суду Львівської області відкрито провадження у справі про банкрутство ПП «Захід-Агроінвест» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів даного боржника.

В п.8 даної ухвали вказано, оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП «ПП «Захід-Агроінвест».

ч.9 ст.39  Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що доступ до інформації про провадження у справах, розміщеної на офіційному веб-порталі судової влади України є вільним та безоплатним.

Постанова від 20.05.2020р. ВП № 62144646 про арешт коштів на рахунках ПП «Захід-Агроінвест» винесена державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вже після відкриття провадження у справі про банкрутство тобто, під час дії мораторію.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Разом з тим, ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що  мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. 

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. 

Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Колегія суддів вважає звернути увагу на ч.14 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства, якою передбачено, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дії заступника начальника відділу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Голуб`юка В.Г. щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунках ПП «Захід-Агроінвест» відповідно до постанови від 20.05.2020р. ВП № 62144646 у виконавчому провадженні ВП № 62144646 є такими, що вчинені поза межами наданої йому компетенції в ході здійснення виконавчого провадження щодо боржника, який є суб`єктом банкрутства, вчиненими всупереч дії мораторію накладеного Господарським судом Львівської області в межах справи про банкрутство. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не приймає колегія суддів доводи апелянта про відсутність інформації про відкриття провадження у справі про банкрутство  ПП «Захід-Агроінвест», оскільки вказана інформація містилась у Єдиному реєстрі підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  (м.Івано-Франківськ) залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного  адміністративного суду  від 25.06.2020 р. у справі № 380/4140/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                          Н.В. Бруновська

Суддя                                                                                           З.М. Матковська

Суддя                                                                                          Р.М. Шавель

Постанова в повному обсязі складена 23.11.2020р.