ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2020 року	Львів	Справа № 380/11226/20 пров. № А/857/14923/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                            Шевчук С.М.,  
суддів                                                                          Онишкевича Т.В., Шинкар Т.І., 
за участі секретаря судового засідання                     Чопко Ю.Т.,
позивача                                                             ОСОБА_1 ,
представника третьої особи                                Юхименко Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від  02 грудня 2020 року (рішення ухвалене в м. Львів, судом під головуванням судді Гавдик З.В., повний текст рішення суду складено 02 грудня 2020 року)  у справі № 380/11226/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Львівський міський голова Львівського району Львівської області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії, суд, - 
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
30.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з  позовною заявою, якою просив:
визнати протиправною та скасувати постанову Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області від 25 листопада 2020 року № 165 «Про реєстрацію Львівського міського голови Львівського району Львівської області ОСОБА_2 , обраного на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року (повторне голосування 22 листопада 2020 року)», зі змінами внесеними постановою Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівської району Львівської області від 27 листопада 2020 року № 166 «Про внесення змін до постанови Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області № 165 від 25.11.2020 року»; 
зобов`язати Львівську міську територіальну виборчу комісію Львівського району Львівської області здійснити реєстрацію Львівського міського голови Львівського району Львівської області ОСОБА_2 , обраного на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року (повторне голосування 22 листопада 2020 року) у спосіб та строки, визначені Виборчим кодексом України. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від  02 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії, - відмовлено повністю. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 1681 грн. 60 коп. судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким   позов задовольнити. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує,  що  відповідачем порушено етапність виборчого процесу місцевих виборів при проведенні офіційного оприлюднення результатів виборів та реєстрації обраного міського голови. Зокрема позивач зазначає, що  у відповідності до  ч.1 ст. 282, ч. 1 ст. 283  ВК України оскаржувані постанови  могли бути  винесені відповідачем у термін не раніше п`яти днів з моменту отримання від ОСОБА_2 заяви про реєстрацію його Львівським міським головою Львівського району Львівської області, а вказана заява повинна бути надана в часових рамках –двадцяти днів з дня офіційного оприлюднення результатів. 
Також позивач зазначає, що  відповідно до ч. 2 ст. 273 КАС України виборець  може оскаржити до суду рішення, дії, бездіяльність виборчої комісії, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність безпосередньо порушують  його виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі.  Визначення виборчих прав сформульовано в ч. 1 ст. 6 ВК України. Згідно ч. 2 ст. 273  КАС України судовому захисту підлягають не тільки права позивача але і охоронювані законом інтереси.  Окрім того, позивач вказує, що відповідно до ст. 38 Конституції України  він як громадянин має право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Водночас посилаючись на положення ч. 2 ст. 19 ВК України вказує, що  позивач, як суб`єкт виборчого процесу має право розраховувати, що під час виборів буде дотримано основних засад виборчого права, належне здійснення виборчих процедур і механізмів, передбачених ВК України, точне і достовірне встановлення результатів виборів. Незважаючи на обумовлене, суд першої інстанції вирішивши, що права позивача не порушені не перевірив і не надав правової оцінки доводам позивача щодо протиправності  оскаржуваних постанов.
Відповідач та третя особа відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, шляхом надіслання повідомлень на електронну пошту зазначеного учасника справи та на номер телефону, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  оскаржувані рішення, жодним чином не порушують виборчі права позивача, як виборця. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що 25 листопада 2020 року Львівською міською територіальною виборчою комісією Львівського району  Львівської області прийнято постанову від 25 листопада 2020 року 20 год. 20 хв. № 165 «Про реєстрацію Львівського міського голови Львівського району Львівської області ОСОБА_2 , обраного на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року (повторне голосування 22 листопада 2020 року)» (надалі - Постанова №165).
27 листопада 2020 року Львівською міською територіальною виборчою комісією Львівського району  Львівської області прийнято постанову 15 год. 05 хв. №166 «Про внесення змін до постанови Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області №165 від 25.11.2020 року» (надалі Постанова №166), п. 2 якої викладено в наступній редакції:
«цю постанову оприлюднити на інформаційному стенді Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області, інформаційному порталі Агенції інформації та аналітики «Гал-Інфо, а також опублікувати у місцевих друкованих засобах масової інформації». 
27 листопад 2020 року  Львівською міською територіальною виборчою комісією Львівського району Львівської області в газеті «Львівська Пошта» №95 (2312), опубліковано одночасно: 
1. Офіційне повідомлення Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області про результати виборів 22 листопада 2020 року з виборів Львівського міського голови в єдиному одномандатному виборчому окрузі; 
2. Постанова №165 від 25.11.2020 року; 
3. Постанова № 166 від 27.11.2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що позивач  не погоджуючись  із обумовленими постановами, звернувся 30.11.2020 року до суду із позовом про їх оскарження, як виборець. Протиправність оскаржуваних постанов обґрунтовує порушенням його прав саме, як виборця.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно ст. 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1 та 2 ст. 19 ВК України громадяни мають право на захист своїх виборчих прав та інших прав на участь у виборчому процесі шляхом оскарження порушень до відповідних виборчих комісій або у судовому порядку. Забезпечення умов для реалізації виборчих прав громадян, дотримання основних засад виборчого права, належне здійснення виборчих процедур і механізмів, передбачених цим Кодексом, точне і достовірне встановлення результатів виборів гарантується.
Отож, з приведених  норм слідує, що громадяни мають права на захист своїх виборчих прав на участь у виборчому процесі.
Пунктами 1, 4    ч. 1  ст. 22 ВК України     передбачено, що суб`єктами виборчого процесу відповідних виборів є зокрема виборець, який має право голосу на відповідних виборах. Виборцем вважається громадянин України, який має право голосу у відповідних виборах або референдумі.
Згідно з ч. 1    ст. 64 ВК України    суб`єкт виборчого процесу може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність, що стосуються виборчого процесу, до суду в порядку, встановленому    КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 273 КАС України виборець, учасник всеукраїнського референдуму (громадянин України, який має право голосу у відповідних виборах або референдумі) може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій, якщо такі рішення, дія чи бездіяльність безпосередньо порушують його виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі чи процесі референдуму.
Відтак, норма частини 2  статті 273 КАС України  обмежує предмет оскарження виборцем і, відповідно - можливість застосування судового захисту. Так, імперативною і необхідною умовою права виборця на оскарження у виборчому процесі - є зв`язок оскаржуваного рішення безпосередньо з особою цього виборця та його особистими немайновими правами. Ця умова стосується як прав так і законних інтересів виборця.
Такий висновок можна зробити також і з аналізу норми частини 2  статті 65 Виборчого кодексу України, якою визначено вичерпний перелік обставин, які законодавцем презюмуються як такі, що становлять законний інтерес виборця у виборчому процесі.
За змістом зазначеної норми: "Виборець може оскаржити до відповідної виборчої комісії рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів оскарження, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність порушують особисто його виборчі права або охоронювані законом інтереси щодо участі у виборчому процесі, у тому числі на участь у роботі виборчої комісії, на здійснення спостереження, на присутність на засіданні виборчої комісії у визначених цим Кодексом випадках, під час проведення голосування відповідно до цього  Кодексу, незабезпечення встановлених цим Кодексом умов для голосування виборців з порушенням здоров`я (у зв`язку з інвалідністю, тимчасовим розладом здоров`я, віком)».
Згідно з частиною другою та третьої  статті 6 Виборчого кодексу України  основні виборчі права громадян України включають:
1) право вільно обирати (право голосу на виборах);
2) право бути обраним.
Громадяни України мають також інші права на участь у виборчому процесі, пов`язані з їхніми основними виборчими правами.
Права виборців на участь у виборчому процесі, пов`язані з правом голосу, закріплені  статтею 9 Виборчого кодексу України. Так, виборці мають право:
1) бути членами виборчих комісій, які організовують підготовку та проведення відповідних виборів;
2) отримувати та поширювати інформацію, що стосується підготовки та проведення відповідних виборів;
3) брати участь у проведенні передвиборної агітації на відповідних виборах;
4) здійснювати спостереження за проведенням відповідних виборів;
5) оскаржувати порушення власних виборчих прав, інших власних особистих прав та законних інтересів, пов`язаних з участю у виборчому процесі.
Однак, у доводах позовної заяви та апеляційної скарги позивач не вказав на жодне порушення із вище перелічених  прав, які надані  особисто йому як громадянину та виборцю, що визначені виборчим законодавством України.
Як наслідок, суд приходить до висновку про не підтвердження позивачем, в порядку застосування ч. 5  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, наявності у позивача права, який підлягає захисту в межах заявлених в позові обставин справи.
Згідно з частиною першою  статті 64 Виборчого кодексу України  суб`єкт виборчого процесу може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність, що стосуються виборчого процесу, до суду в порядку, встановленому  Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 3.1.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду    від 01.11.2013 №15 "Про практику застосування адміністративними судами положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду спорів щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом", виборці мають право на звернення до суду лише в разі порушення їхніх виборчих прав або інтересів щодо участі у виборчому процесі особисто. За таких самих умов виборець може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів, визначених у            частині другій статті 174    та в частині першій  статті 175 КАС України  (в редакції до 15.12.2017).
Під виборчими правами та інтересами виборця щодо участі у виборчому процесі особисто необхідно розуміти не тільки право голосу на відповідних виборах, а й участь у роботі виборчих комісій як членів цих комісій, у проведенні передвиборної агітації, здійсненні спостереження за виборами та інших заходах у порядку, визначеному законами України.
У зазначених випадках під час вирішення виборчих спорів судам необхідно перевіряти не лише правомірність оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а й встановлювати наявність порушення ними прав, свобод та інтересів, законних прав або охоронюваних законом інтересів позивача. Відсутність наявності такого порушення є підставою для відмови в задоволенні позовної заяви.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 04.05.2019 у справі №855/134/19 виклав правовий висновок, згідно з яким під час вирішення виборчих спорів суд повинен перевірити не тільки правомірність оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача, але й встановити наявність порушення такими рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод та охоронюваних            законом            інтересів позивача. При цьому, встановлення в судовому порядку відсутності такого порушення є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог заявника.
Обґрунтовуючи порушення своїх прав, позивач зазначив, що спірна постанова порушує його права та законні інтереси як виборця, що проживає в м. Львові, який має право та охоронюваний законом інтерес на те, щоб було  дотримано основні засади виборчого права, належного здійснення виборчих процедур і механізмів, передбачених ВК України.
Проте, суд відхиляє такі пояснення, з огляду на те, що  Виборчий кодекс України  не передбачає серед виборчих прав виборця право  на здійснення контролю за порядком та процедурою  офіційного опублікування повторного голосування з виборів місцевих голів та  процедурою реєстрації міського голови.
Пояснення позивача щодо порушеного права та/чи охоронюваного законом інтересу не знайшли свого підтвердження як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.
У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої        статті 4 Цивільного процесуального кодексу України        (справа про охоронюваний законом        інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний        законом        інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити        Конституції        і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Поняття "охоронюваний        законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. 
Як наслідок приведені  положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.
Крім того, як було вказано вище, у виборчих справах право виборця на оскарження рішення виборчої комісії обмежено необхідністю наявності порушення таким рішенням прав чи інтересів виборця саме на участь у виборчому процесі, тобто створювати об`єктивні перешкоди для цього. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.01.2018 у справі №800/399/17    (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -  71854202).
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняття відповідачем  оскаржуваних постанов, які стосуються процедури  офіційного опублікування результатів повторного голосування з виборів місцевих голів та  процедури реєстрації міського голови не обмежують особистих прав та інтересів виборця щодо участі у виборчому процесі чи голосуванні.            
Іншого позивачем під час розгляду справи доведено не було.
З огляду на приведені обставини справи,  суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність   порушення особистих  прав та інтересів позивача у зв`язку з чим підставно  відмовив позивачу у задоволенні позову.
Приведені позивачем доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального права не спростовують законність та обґрунтованість  рішення  суду першої інстанції, позаяк спростовуються приведеними положеннями законодавства. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Частиною дев`ятою статті 273 КАС України встановлено, що суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених КАС України. 
За наведених положень законодавства стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України підлягає судовий збір у розмірі 2522,40 грн, (який не було сплачено при поданні апеляційної скарги).
Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 272, ст. 273, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-                                      
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду  від  02 грудня 2020 року  у справі №  380/11226/20 залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання  апеляційної скарги в розмірі 2522 грн 40 коп. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні сорок копійок) на користь держави на рахунок Державної судової адміністрації України: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА908999980313111256000026001,  код класифікації доходів бюджету 22030106, код платника; судовий збір; № справи; Восьмий апеляційний адміністративний суд”.
  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 05 грудня 2020 року.