Ухвала
Іменем України
 
03 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/5771/20
провадження № 61-17689ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року № 1062006, а саме: 7 794,28 доларів США - за процентами за користування кредитом; 427 309,13 грн - за пенею. 
 
Позов мотивовано тим, що 22 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), яке змінило назву на ПАТ АБ «Укргазбанк», і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1062006, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 9 059,41 доларів США на строк до 21 грудня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних. ОСОБА_1 не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, тому в     2010 році банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2010 року у справі № 2-4370/10 позов банку було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року № 1062006 станом на 10 березня 2010 року в сумі 8 738,52 доларів США та         43,19 грн пені. Відповідачі не виконали вчасно вказаного судового рішення, тому в них утворилася заборгованість за період з 11 березня 2010 року по 30 жовтня 2019 року, а саме: 7 794,28 доларів США - за процентами за користування кредитом; 427 309,13 грн - за пенею.
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що у квітні 2010 року банк звернувся до відповідачів з позовом у справі № 2-4370/10 про стягнення заборгованості, тобто позовна заява у вказаній справі була вимогою кредитора до позичальника про дострокове повернення кредиту. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах підлягають захисту згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
25 листопада 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що згідно з пунктом 3.3.2 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12,5 % річних. У разі виникнення простроченої заборгованості позичальник зобов`язаний сплачувати проценти, виходячи з процентної ставки 13,5 % річних, починаючи з дня виникнення заборгованості. Станом на 30 жовтня 2019 року відповідачі мають прострочену заборгованість перед банком, що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи. Відмовляючи в задоволенні позову, суди не врахували правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-2420цс15, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 520/16150/15-ц, від 13 грудня 2018 року у справі № 913/11/18 та в постанові Великої Палати Верховного Суду     від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
 
Зі змісту наведених доводів касаційної скарги вбачається, що скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої та абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суди застосували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
 
Судами встановлено, що 22 грудня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1062006, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 9 059,41 доларів США терміном до 22 грудня 2011 року. 
 
22 грудня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 виступила поручителем за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.
 
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від  25 травня 2010 року у справі № 2-4370/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від  22 грудня 2006 року № 1062006 станом на 10 березня 2010 року в сумі 8 738,52 доларів США та 43,19 грн пені. Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави.
 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2017 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2010 скасовано.
 
Рішенням Хмельницького міського суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року у справі № 686/22950/17 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 3 623,76 доларів США, строкову заборгованість за кредитом в розмірі 3 321,79 доларів США, заборгованість за процентами в розмірі 1 792,97 доларів США, а всього - 8 738,52 доларів США (еквівалент 231 885 грн), 43,19 грн пені та по 415 грн судових витрат з кожного. Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 21124, 2006 року випуску, який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 . В іншій частині позову відмовлено.
 
Вказане рішення суду було повністю виконане ОСОБА_1 через 25 днів з дня набрання ним законної сили. При цьому платежі здійснювалися саме на виконання рішення суду у справі № 686/22950/1.
 
Звертаючись до суду з цим позовом, банк наполягав на стягненні передбачених кредитним договором процентів, нарахованих після зміни строку виконання основного зобов`язання.
 
Встановивши, що у 2010 році банк вже звертався до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, суди дійшли правильного висновку про те, що такими діями банку було змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору, тобто настав строк виконання договору в повному обсязі, що припиняє право банку нараховувати передбачені договором проценти, та обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.
 
При цьому суди правильно вказали, що права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 квітня 2016 року у справі № 6-2420цс15 про те, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності по кожному з платежів окремо, не заслуговують на увагу, оскільки, звернувшись до суду з позовом до боржників, банк змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, тобто настав строк виконання договору в повному обсязі.
 
Посилання заявника на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 520/16150/15-ц, є неспроможним, так як обставини, встановлені судами у справі № 520/16150/15-ц, не є подібними до обставин, встановлених судами в цій справі. У справі № 520/16150/15-ц предметом позову було визнання зобов`язань припиненими, виключення записів реєстрів іпотек та заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Касаційний суд скасував судові рішення судів попередніх інстанцій і передав справу на новий розгляд у зв`язку з тим, що у справі були відсутні дані про розмір заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості, оскільки рішенням суду, яке боржник виконав через певний проміжок часу, стягнуто заборгованість у гривневому еквіваленті, однак кредит було надано в іноземній валюті. Висновки, викладені Верховним Судом у справі № 520/16150/15-ц, не стосуються можливості нарахування передбачених договором процентів після настання строку виконання договору в повному обсязі. 
 
Аргументи заявника про те, що висновки судів попередніх інстанцій в цій справі  суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від  28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, а саме: за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі, також не заслуговують на увагу, так як в пункті 54 цієї ж постанови вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду необхідно застосовувати комплексно. Суди попередніх інстанцій в цій справі правильно застосували зазначені правові висновки, тому доводи заявника про їх неврахування є безпідставними.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
 
Виходячи з викладеного, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов