Справа № 759/2696/20                                                    Гол. в суді першої інст. -  Константінова К.Е.
Провадження № 33/824/4600/2020                                      Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст.172-6 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ, 03110, тел./факс (044) 284-15-77 
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 42258617

 
  П О С Т А Н О В А
  І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
13 листопада  2020 року                                                                               м. Київ
 
   Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського  апеляційного суду Полосенко  В.С.
   за участю: 
  представника  особи, яка притягується до адміністративної відповідальності    - адвоката Александренка В.В., 
         розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Александренка В.В. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року, якою                                      ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України,начальника відділу середньостроковго бюджетного прогнозування та розвитку програмно-цільового методу управління та планування державного бюджету Департаменту державного бюджету Міністерства фінансів України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
         визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
            
В С Т А Н О В И В:
            Відповідно до постанови судді І-ї інстанції,  ОСОБА_1 01.04.2019, перебуваючи на посаді начальника відділу середньострокового бюджетного прогнозування та розвитку програмно-цільового методу управління планування державного бюджету Департаменту державного бюджету Міністерства фінансів України, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подала без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік. 
         Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Не погоджуючись з рішенням судді І-ї інстанції, адвокат Александренко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки копію оскаржуваної постанови ними було отримано 16 жовтня 2020 року .
         Апелянт вважає, що під час розгляду справи суддя залишив поза увагою ту обставину, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, оскільки фактичним моментом виявлення правопорушення   ОСОБА_1  є 19 квітня 2019 року, а не дата складення протоколу про адміністративне правопорушення 30 липня 2020 року.
         Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Александренка В.В. який підтримав  доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
         З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували би наведені апелянтом підстави.
 
         Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
         Відповідно до п. 9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією, - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
         Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах цієї категорії є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст.247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.
         Як вбачається з постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді штрафу,  суддя  дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки цей висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи, що стосуються часу, суті адміністративного правопорушення та вини вказаної особи у його вчиненні.
         Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1   перебуваючи на посаді начальника відділу середньострокового бюджетного прогнозування та розвитку програмно-цільового методу Управління планування державного бюджету Департаменту державного бюджету Міністерства фінансів України, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, тобто після встановленого Законом періоду декларування (з 01.01.2019 до 01.04.2019), а саме 01.04.2018 о 17 год. 47 хв. подала щорічну декларацію за 2018 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
         Тобто, за встановлених судом обставин, часом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.  1 ст. 172-6 КУпАП  є дата фактичного подання електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, тобто 01 квітня 2019 року.
         Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, суд визнав 30 липня 2020 року, оскільки моментом виявлення вказаного корупційного правопорушення є дата складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, тобто момент з`ясування всіх даних,  необхідних для встановлення ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
         Однак, вказане твердження про час виявлення правопорушення, вчиненого  ОСОБА_1 , не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є дата складання відповідного протоколу, а саме  30 липня 2020 року.
         Так, фактичним моментом виявлення правопорушення слід вважати час надання інформації на запит органів, що протидіють корупції, тобто цей строк пов`язується з часом повідомлення про певні факти, які у своїй сукупності свідчать про вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення.
         З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що Відділом запобігання корупції Міністерства фінансів України виявлено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2018 рік - 17 квітня 2019 року, про що складено відповідне Повідомлення Національному агенству з питань запобігання корупції ( а.с. 11).
         З наявного в матеріалах справи листа Міністерства Фінансів України вих. № 2900-14-7/27536 від 08.09.2020 року слідує, що  повідомлення щодо несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації було направлено на електронну адресу НАЗК 19 квітня 2019 року через систему електронного документообігу, а оригінал повідомлення надіслано на поштову адресу НАЗК рекомендованим листом та вручено уповноваженій особі НАЗК за довіреністю 22 квітня 2019 року.
            За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації за 2018 рік, було 
виявлено ще 19 квітня 2019 року, коли Національне агенство з питань запобігання корупції було повідомлено про несвоєчасне подання декларації ОСОБА_1 , а не в день складання протоколу про адміністративне правопорушення 30 липня 2020 року.
         Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
         Таким чином, враховуючи, що датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією необхідно рахувати 19 квітня 2019 року, то на день винесення оскаржуваної постанови - строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП спливли.
         Отже, переглядаючи рішення суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з її доводами та вважає, що приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції не мав законних підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки станом на день постановлення оскаржуваного судового рішення минуло більш ніж три місяці з дня виявлення цього правопорушення.
         За наведеного, постанова судді від 29 вересня 2020 року підлягає  скасуванню,  а провадження в справі закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
            На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -
П О С Т А Н О В И В:
 
            Поновити адвокату Александренку В.В. строк на апеляційне оскарження.
         Апеляційну скаргу адвоката Александренка В.В.  задовольнити.
         Постанову судді Печерського  районного суду м. Києва від  29 вересня  2020 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.172-6 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП. 
         Постанова апеляційного суду є остаточноюта оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              В.С. Полосенко