ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 листопада 2020 року           справа №200/13619/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 200/13619/19-а (головуючий І інстанції Тарасенко І.М., повний текст судового рішення складено та підписано 28 січня 2020 року в м. Слов`янськ) за позовом приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.11.2019,-

                                                 ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.11.2019 № 0093995104 на суму 31004,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до акту камеральної перевірки від 08.10.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.11.2019 року № 0093995104, яке підлягає скасуванню як таке, що прийнято поза межами строку давності в 1095 днів застосування штрафу за несплату узгоджених  зобов`язань за деклараціями по строку сплати 2014-2015 роки.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано спірне рішення податкового органу, здійснено розподіл судових витрат.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Сплив строку 1095 днів, наданий законодавцем для перевірки платників припадає на 28.05.2022 (з моменту першої фактичної сплати податкового боргу, а саме: 25.05.2019), а вищезазначений акт камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю складений 08.10.2019 і не перевищує 1095 днів (від 25.05.2019), тобто складений правомірно. 
Наведене зумовлює правомірність складання податкового повідомлення-рішення від 01.11.2019 № 0093995104 з визначенням штрафних санкцій, оскільки відповідачем не порушено строків, встановлених ст. 102 ПК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
ПАТ «Бердянський машинобудівний завод» як платник окремих видів податків (земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб) перебуває на обліку Головного управління ДПС у Запорізькій області.
08 жовтня 2019 року на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України головним державним ревізором відділу податків і зборів з юридичних осіб Бердянського управління ГУ ДПС у Запорозькій області, Геращенко Валентином Олександровичем, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань по деклараціям з орендної плати за землю за 2014 та 2015 роки платником податку: код 32954692, ПАТ «Бердянський машинобудівний завод».
За наслідками перевірки відповідачем визначено, що товариством несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов`язання з орендної плати за землю, визначені самостійно, згідно з деклараціями з орендної плати за землю за 2014 рік № 9002043513 від 24.01.2014 та за 2015 рік № 9017408617 від 17.02.2015, чим порушено п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 п. 287.3 ст. 287 ПК України. За несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання протягом граничних строків відповідальність передбачена п. 126.1 ст. 126 м України.
Відповідно до акту від 08.10.2019 № 984/08-01-51-04/32954692 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.11.2019 № 0093995104.
Цим рішенням на підставі статті 126 ПК України за затримку на 1689, 1673, 1658, 1627, 1624, 1610, 1599, 1568, 1548, 1538, 1522, 1518, 1507, 1487 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 155022 грн позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 31004,40 грн за платежем «Орендна плата з юридичних осіб». 
З доданого до податкового повідомлення-рішення розрахунку штрафної санкції вбачається, що контролюючим органом нараховано позивачу суму штрафу за несвоєчасно сплачені узгоджені податкові зобов`язання, які визначені: 
-          Податковим розрахунком від 24.01.2014 року № 9002043513: дата операції (тобто період затримки сплати) 15.08.2019 - 30.12.2014, кількість днів затримки – 1689, погашено боргу в сумі 7216 грн, нараховано штрафу 1443,2 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 30.07.2019 – 30.12.2014, кількість днів затримки – 1673, погашено боргу в сумі 1 грн, нараховано штрафу 0,2 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 15.08.2019 – 30.01.2015, кількість днів затримки – 1658, погашено боргу в сумі 60681,4 грн, нараховано 12136,28 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 11.06.2019 – 30.12.2014, кількість днів затримки – 1624, погашено боргу в сумі 51 грн, нараховано штрафу 10,2 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 28.05.2019 – 30.12.2014, кількість днів затримки – 1610, погашено боргу в сумі 26,5 грн, нараховано штрафу 5,3 грн.
-          Податковим розрахунком від 17.02.2015 року № 9017408617: дата операції (тобто період затримки сплати) 15.08.2019 – 02.03.2015, кількість днів затримки – 1627, погашення боргу в сумі 13831,25 грн, нараховано 2766,25 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 15.08.2019 – 30.03.2015, кількість днів затримки – 1599, погашено боргу в сумі 13831,25 грн, нараховано штрафу 2766,25 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 15.08.2019 – 30.04.2015, кількість днів затримки – 1568, погашено боргу в сумі 13831, 25 грн, нараховано штрафу 2766,25 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 25.09.2019 – 30.06.2015, кількість днів затримки – 1548, погашено боргу в сумі 7110,20 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 15.08.2019 – 30.05.2015, кількість днів затримки – 1538, погашено боргу в сумі 13831,25 грн, нараховано штрафу 2766,25 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 30.08.2019 – 30.06.2015, кількість днів затримки – 1522, погашено боргу в сумі 1 грн, нараховано штрафу 0,2 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 25.09.2019 – 30.07.2015, кількість днів затримки – 1518, погашено боргу в сумі 13831,25 грн, нараховано штрафу 2766,25 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 15.08.2019 – 30.06.2015, кількість днів затримки – 1507, погашено боргу в сумі 6720,10 грн, нараховано штрафу 1344,02 грн; дата операції (тобто період затримки сплати) 25.09.2019 – 30.08.2015, кількість днів затримки – 1487, погашено боргу в сумі 4058,55 грн, нараховано 811,71 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була подана засобами електронного зв`язку до контролюючого органу звітна податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік. Цією податковою декларацією позивачем самостійно визначена (обчислена) сума податкових зобов`язань – орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності.
Звітною податковою декларацією позивачем нараховано орендної плати за земельні ділянки за 2014 рік у річному розмірі – 724892,87 грн, у тому числі січень 2014 року – 60212,25 грн, лютий 2014 року – 60212,25 грн, березень 2014 року – 60212,25 грн, квітень 2014 року – 60212, 25 грн, травень 2014 року – 60212,25 грн, червень 2014 року – 60212,25 грн, липень 2014 року – 60212,25 грн, серпень 2014 року – 60681,43 грн, вересень 2014 року – 60681,43 грн, жовтень 2014 року – 60681,43 грн, листопад 2014 року – 60681,43 грн, грудень 2014 року – 60681,40 грн.
Згодом позивачем подана засобами електронного зв`язку до контролюючого органу уточнююча податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, що підтверджується квитанцією № 2 від 15.07.2014, реєстраційний номер документу 9040403110.
Уточнюючою податковою декларацією позивачем уточнені нарахування орендної плати за земельні ділянки за 2014 рік, а саме: нараховано орендної плати за земельні ділянки за 2014 рік у річному розмірі – 587927,96 грн, в тому числі січень 2014 року – 60212,25 грн, лютий 2014 року – 60212,25 грн, березень 2014 року – 60212,25 грн, квітень 2014 року – 60212,25 грн, травень 2014 року – 60212,25 грн, червень 2014 року – 37385,00 грн, липень 2014 року – 41618,77 грн, серпень 2014 року – 41572,50 грн, вересень 2014 року – 41572,59 грн, жовтень 2014 року – 41572,59 грн, листопад 2014 року – 41572,59 грн, грудень 2014 року – 41572,58 грн.
Позивачем подана засобами електронного зв`язку до контролюючого органу звітна податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік.
Звітною податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік позивачем самостійно визначена (обчислена) сума податкових зобов`язань – орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності.
Звітною податковою декларацією позивачем нараховано орендної плати за земельні ділянки за 2015 рік у річному розмірі – 1659785,19 грн, в тому числі січень 2015 року – 13831,27 грн, лютий 2015 року – 13831,27 грн, березень 2015 року – 13831,27 грн, квітень 2015 року – 13831,27 грн, травень 2015 року – 13831,27 грн, червень 2015 року – 13831,27 грн, липень 2015 року – 13831,27 грн, серпень 2015 року – 13831,27 грн, вересень 2015 року – 13831,27 грн, жовтень 2015 року – 13831,27 грн, листопад 2015 року – 13831,27 грн, грудень 2015 року – 13831,22 грн.
Відповідачем нараховано штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань за податковою декларацією від 24.01.2014 № 9002043513 із граничними термінами сплати 30.12.2014 (за листопад 2014 року), 30.01.2015 (за грудень 2014 року), а за податковою декларацією від 17.02.2015 № 9017408617 – за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з граничними термінами сплати 02.03.2015 (за січень 2015 року), 30.03.2015 (за лютий 2015 року), 30.04.2015 (за березень 2015 року), 30.05.2015 (за квітень 2015 року), 30.06.2015 (за травень 2015 року), 30.07.2015 (за червень 2015 року), 30.08.2015 (за липень 2015 року).
Також, з розрахунку штрафної санкції до спірного податкового повідомлення-рішення вбачається, що узгоджені податкові зобов`язання фактично погашені позивачем з 28.05.2019 по 25.09.2019.
Спірним питанням цієї справи є дотримання контролюючим органом передбачених ст. 102 ПК України строків застосування відповідальності за несплату самостійно узгоджених податкових зобов`язань.
Оцінка суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом
Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.147, 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
За приписами п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, контролюючий орган має право нарахувати штрафні санкції за порушення строків сплати грошового зобов`язання в межах строку 1095 днів та відлік строку давності у 1095 днів починається за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Відлік строку давності не пов`язаний з фактичною сплатою платником податків узгоджених податкових зобов`язань, а починає свій перебіг з дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, тому податкове повідомлення-рішення, прийняте за межами строку давності тривалістю 1095 днів, є протиправним.
Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.01.2019 у справі № 820/495/18, від 05.06.2018 у справі № 824/760/17-а, від 02.10.2018 у справі № 820/3543/17, від 10.05.2018 у справі № 820/3544/17.
Враховуючи дату прийняття (01.11.2019) спірного податкового повідомлення-рішення і дати граничних строків сплати узгоджених зобов`язань за декларацією № 9002043513 від 24.01.2014 (якими є 30.12.2014 та 30.01.2015) та декларацією № 9017408617 від 17.02.2015 (якими є 02.03.2015, 30.03.2015, 30.04.2015, 30.05.2015, 30.06.2015, 30.06.2015, 30.07.2015, 30.08.2015), суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок, що податкове повідомлення-рішення від 01.11.2019 № 0093995104 про зобов`язання позивача сплатити штраф прийнято поза межами строку 1095 днів, спростовуючи доводи апелянта про дотримання ним означеного строку.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захисту прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства, і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі та є незалежним від формальної кваліфікації у національному законодавстві (рішення у справі «Сук проти України» від 10.03.2011 року, заява № 10972/05).
Отже, застосування відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача штрафу має наслідком примусити позивача здійснити на користь держави виплату коштів. Однак таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Будь – які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.  
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ПАТ «Бердянський машинобудівний завод» підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення № 0093995104 від 01.11.2019 – скасуванню.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
На підставі пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 200/13619/19-а – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 200/13619/19-а – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 03 листопада 2020 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повний текст судового рішення складено та підписано 03 листопада 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                  І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                  А.В. Гайдар

                                                                                                                   Л.В. Ястребова