ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 грудня 2020 року           справа №200/4359/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Сіваченка І.В. 
за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,
за участю представника відповідача: Помалюк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя – Дмитрієв В.С.) від 01 жовтня 2020 року (повне рішення складено 01 жовтня 2020 року у м.Слов`янськ) у справі №200/4359/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій  області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                  ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та незаконними дії щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення з реєстру платників єдиного податку з 1 січня 2020 року; визнання протиправним та скасування  рішення №1/05-99-56-34 від 19 лютого 2020 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку та внести відповідний запис до реєстру платників єдиного податку про скасування такого рішення; зобов`язання поновити реєстрацію як платника єдиного податку третьої групи з 1 січня 2020 року; зобов`язання вилучити з Інтегрованої картки платника єдиного податку наявну податкову заборгованість по орендній платі з фізичних осіб по Новоазовському району Донецької області у сумі 51524,76 грн..
Рішенням Донецького окружного адміністративного від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано  рішення №1/05-99-56-34 від 19 лютого 2020 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку; зобов`язано поновити реєстрацію як платника єдиного податку третьої групи з 1 січня 2020 року  в реєстрі платників єдиного податку; зобов`язано вилучити з Інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 13050500 (орендна плата з фізичних осіб) заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 51 524,76 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірне рішення, оскільки за позивачем обліковувався податковий борг з орендної плати за землю на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивачем самостійно було задекларовано суму податкового зобов`язання з орендної плати за землю. Отже, позивач не скористався пільгою, а тому починаючи з 2013р. у нього виник та рахувався податковий борг.

На адресу Першого апеляційного адміністративного суду надіслано відзив на скаргу, в якому позивачка проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Крім того просила розгляд справи проводити за її відсутністю.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити їх у повному обсязі.
Позивач до суду апеляційної інстанції не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачка з 2002 року перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець в Нікольській ДПІ Волновасько- Мангушського управління Головного управління ДПС у Донецькій області. На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 1 лютого 2002 року № 224001700000000589, включений до реєстру платників єдиного податку як платник єдиного податку ІІІ групи.
Відповідачем проведено камеральну перевірку щодо порушення позивачкою вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої складений акт від 26 грудня 2019 року №214/05-99-56-34/ НОМЕР_1 яким встановлено порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме:  наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів згідно абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, зокрема: 1 липня 2019 року 51 524,76 грн., 1 серпня 2019 року 51.524,76 грн., 1 вересня 2019 року 51 524,76 грн., 1 жовтня 2019 року 51 524,76 грн., 1 листопада 2019 року -51 524,76 грн., 1 грудня 2019 року - 51 524,76 грн.
На підставі виявлених порушень, відповідачем прийнято рішення  №1/05-99-56-34 від 19 лютого 2020 року про анулювання реєстрації позивачки платником єдиного податку з 1 січня 2020 року.
Наведені обставини сторонами не оспорюються. 
Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 Податкового кодексу України, за приписами пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.
Підпунктом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів .
За приписами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності саме у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки.
Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачкою було подано до відповідача декларацію №358 від 30 січня 2013 року, податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №1400001935 від 19 лютого 2014 року та податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №1500000110 від 20 лютого 2015 року, якими платником самостійно визначено податкові зобов`язання з орендної плати за землю.
Згідно додатку 1 до податкових декларацій з плати за землю «Відомості про наявність земельних ділянок», позивачка має право користування на земельну ділянку відповідно до договору оренди земельної ділянки від 24 грудня 2009 року (кадастровий номер 142368880002 000 0809), яка розташована на території Широкинської сільської ради Донецької області.
Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року. 
На виконання Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до якого включено, зокрема, с. Широкино, Донецької області.
Статтею 6 Закону№1669 (в редакції, чинної до 08.06.2016р.) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. 
Таким чином, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, в силу норм ст..6 Закону№1669 (чинної до 08.06.2016р.) були звільнені безпосередньо від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. 
З 08.06.2016р. статтею 6 Закону№1669 (з урахуванням змін, внесених Законом № 1365-VIII від 17.05.2016 ) передбачено  звільнення суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, а саме - перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджені Кабінетом Міністрів України. 
Статтею 7 Закону №1669 (в редакції, чинній з 08.06.2016 року) передбачено скасування суб`єктам господарювання орендної плати за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та  Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», до яких віднесено   с. Широкино Донецької області як населений пункт, що розташований на лінії зіткнення.
Пунктом 38.7 Прикінцевих Положень Податкового Кодексу України також передбачено звільнення від нарахування та сплати за землю (земельний податок та орендна плата за землю за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивачка звільнена від орендної плати за землю з 14 квітня 2014 року, а тому висновок податкового органу про наявність заборгованості у позивачки є необґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на ті обставини, що позивачкою самостійно визначено податкове зобов`язання із орендної плати за землю колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки позивачка звільнений від сплати податку в силу закону.  
При цьому, відповідач у своїх заперечення посилається на те, що заборгованість позивача обліковується із 2013 року. 
Як вбачається із ІКП код класифікації доходів бюджету 13050500 (оредна плата з фізичних осіб) станом на 31 грудня 2016 року недоїмка позивача складає 51524,76 грн., а станом на 31 березня 2014 року - 11677,62 грн..
Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно з п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Строки давності та їх застосування визначені у статті 102 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів дійшла висновків, що стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №823/127/17.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що борг позивача станом на квітень 2014 року є безнадійним та підлягає списанню. 
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 (далі Порядок №577).
Згідно з пп. 3 п. 2.1 розд. ІІ вказаного Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.
Відповідно до п. 3.1 розд. ІІІ Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Пунктом 3.2 розд. ІІІ Порядку визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
Відповідно до п. 4.3 - 4.5 розд. ІV Порядку в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.
Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Отже, зі змісту Порядку№ 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 4.1 розд. ІV Порядку). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року в справі № 813/4430/16.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в порушення наведених вимог законодавства контролюючим органом безнадійний податковий борг списаний не був, що призвело до порушення прав позивача.
Відтак, висновок контролюючого органу про наявність у позивачки податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів є помилковим. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного від 01 жовтня 2020 року у справі №200/4359/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного від 01 жовтня 2020 року у справі №200/4359/20-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 22 грудня 2020 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 22 грудня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 22 грудня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                  Т.Г. Гаврищук 

                                                                                                    А.А. Блохін

                                                                                                    І.В. Сіваченко