ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року 
м. Київ

cправа №  910/1759/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,
          
представників учасників справи:
позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергон-електрік" (далі - ТОВ "Ергон-електрік", скаржник, позивач) - Коломієць В.А. (адвокат), Цирулєвська М.В. (адвокат), Шкурапет С.В. (самопредставництво),
відповідача - Антимонопольного комітету України (далі - АМК, відповідач) - Атаманюк Г.В. (самопредставництво),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ "Ергон-електрік"
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 (головуючий - суддя Мандриченко О.В) та 
постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 (головуючий - суддя Тарасенко К.В., судді: Михальська Ю.Б., Шаптала Є.Ю.) 

у справі №910/1759/19
за позовом ТОВ "Ергон-електрік"
до АМК
про визнання недійсним та скасування рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ТОВ "Ергон-електрік" звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва про визнання недійсним та скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 13.12.2018 №30-р/тк у справі                                  №92/32-р-02-02-18 (далі - Рішення АМК №30-р/тк).

1.2. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем у своїй діяльності не використовувалась інформація, яка є комерційною таємницею та/або конфіденційною інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Вектор-ВС" (далі - ТОВ "ТВК Вектор-ВС"), а також не вчинялось порушень антимонопольного законодавства, а тому оскаржуване Рішення АМК №30-р/тк є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020, у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. 

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. ТОВ "Ергон-електрік", посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі № 910/1759/19, ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу: 

4.1. судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: статті 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", статей 3, 96, частини першої статті 505 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 6, частини першої статті 36 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та порушенням норм процесуального права, а саме: статей 2, 73, 74, 80, 87, 88, 101, пункту 2, 3, 4 частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);

4.2. на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, але наявна практика Вищого господарського суду України щодо застосування статті 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", яка викладена у постанові від 12.02.2008 у справі №12/197 (05-5-12/10264А) та яку суди попередніх інстанцій не врахували при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

5. Позиція інших учасників справи 

5.1. У відзиві на касаційну скаргу АМК заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Рішенням АМК № 30-р/тк визнано, що ТОВ "Ергон-електрік" вчинило порушення, передбачене статтею 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді неправомірного використання ТОВ "Ергон-електрік" комерційної таємниці ТОВ "ТВК Вектор-ВС". За вказане порушення накладено на ТОВ "Ергон-електрік" штраф у розмірі 360 000 гривень. Зобов`язано ТОВ "Ергон-електрік" у двомісячний строк з дня одержання цього рішення припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом припинення використання відомостей, що становлять комерційну таємницю ТОВ "ТВК Вектор-ВС", про що повідомити АМК у п`ятиденний строк з дати виконання.

6.2. Відповідно до наказу директора ТОВ "ТВК Вектор-ВС" від 24.12.2014 № ВК-144 ОСОБА_1 на підставі його заяви від 11.12.2014 звільнено з посади фінансового директора. А на підставі заяви від 16.12.2014 згідно з наказом директора ТОВ "ТВК Вектор-ВС" від 29.12.2014 № ВК-146 звільнено з посади головного інженера ОСОБА_2 . 

6.3. Під час перебування у трудових відносинах із ТОВ "ТВК Вектор-ВС" ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стала відома комерційна інформація вказаного суб`єкта господарювання, що підтверджується відповідними посадовими інструкціями, та з метою захисту інтересів ТОВ "ТВК Вектор-ВС" від неправомірного використання таких відомостей, вказані особи підписали документ під назвою "Угода Зобов`язання про збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації ТОВ "ТВК Вектор-ВС"" (далі - Зобов`язання).

6.4. Підписуючи зобов`язання, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прямо зобов`язувалися на період трудових відносин та протягом 3 років після їх закінчення, не розголошувати відомості, що становлять комерційну таємницю ТОВ "ТВК Вектор-ВС" та стануть їм відомими під час виконання трудових обов`язків, не передавати третім особам відомості, що становлять комерційну таємницю, без письмової згоди директора ТОВ "ТВК Вектор-ВС" або уповноваженої ним особи, не використовувати інформацію, що становить комерційну таємницю, для зайняття будь-якою діяльністю, що може завдати шкоди ТОВ "ТВК Вектор-ВС" в якості конкурентної діяльності; у разі звільнення передати протягом 3 днів з моменту прийняття рішення про звільнення всі носії комерційної таємниці та конфіденційної інформації ТОВ "ТВК Вектор-ВС", які перебували у їх розпорядженні у зв`язку з виконанням посадових обов`язків або з інших причин.

6.5. При цьому ТОВ "ТВК Вектор-ВС" визначило перелік відомостей, що становлять його комерційну таємницю, у Пам`ятках для працівників ТОВ "ТВК Вектор-ВС", які є додатками до зобов`язань та які підписувалися вказаними працівниками, що в силу своїх посадових обов`язків мають доступ до таких відомостей. До комерційної таємниці, стосовно якої працівники підписували зобов`язання, було, зокрема, віднесено, такі відомості, як: собівартість продукції; розмір торгівельної націнки; відомості про постачальників, продавців та покупців продукції; відомості про способи придбання і реалізації продукції; відомості про рівень доходів ТОВ "ТВК Вектор-ВС"; зміст та характер договорів та контрактів, однією із сторін в яких виступає ТОВ "ТВК Вектор-ВС"; інші відомості, пов`язані з виробничою, економічною, фінансовою, управлінською та іншою діяльністю підприємства, розголошення яких може призвести до матеріальних збитків та шкоди діловій репутації ТОВ "ТВК Вектор-ВС".

6.6. На комп`ютері ТОВ "Ергон-електрік", який було вилучено під час обшуку офісних приміщень позивача, було виявлено електронні документи та графічні файли щодо ведення господарської діяльності ТОВ "ТВК Вектор-ВС", зокрема укладених договорів (контрактів), а також документів із зазначенням постачальників та активних покупців продукції заявника (висновок експерта Київського науково-дослідного Інституту судових експертиз від 19.04.2016 № 4528/16-35 про проведення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, вилучених у ТОВ "Ергон-електрік", у досудовому розслідуванні в кримінальному провадженні №12015110130002211, розпочатому Київською місцевою прокуратурою № 8 за заявою директора ТОВ "ТВК Вектор-ВС" ОСОБА_4 за ознаками вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 231 Кримінального кодексу України).

6.7. За результатами аналізу звітів до висновків експертів від 19.04.2016                   №4528/16-35 та від 06.09.2016 № 157/ікт, в яких було відображено електронні документи та графічні зображення, знайдені на комп`ютерах ТОВ "Ергон-електрік", за результатами пошуку інформації, яка була предметом зазначених експертиз, АМК було виявлено електронні документи та графічні зображення, які містили інформацію щодо закупівельних та відпускних цін ТОВ "ТВК Вектор-ВС" на електротехнічну продукцію, обсягів закупівлі та постачання такої продукції, розміру знижок та іншу інформацію щодо ведення господарської діяльності ТОВ "ТВК Вектор-ВС" (каталоги, прайс-листи, технічну документацію на продукцію тощо).

6.8. Крім того, файли, які містили інформацію щодо контрагентів заявника, було виявлено на вилучених у ТОВ "Ергон-електрік" жорсткому диску та флеш-накопичувачі (висновок додаткової комп`ютерно-технічної експертизи від 19.02.2018 № 103/17, проведеної ТОВ "Експертно-правова консалтингова компанія "ЮРЕКС" на виконання постанови старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 22.12.2017 про призначення комп`ютерно-технічної експертизи в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №120151101300022115. Як встановлено у висновку, ці файли були записані (скопійовані) на зазначений флеш-накопичувач позивача 23-24 грудня 2014 року.

6.9. Листом від 25.07.2018 б/н представник ТОВ "ТВК Вектор-ВС" повідомив, що в період з травня 2015 року (коли розпочалася діяльність ТОВ "Ергон-електрік") по 30.09.2016 (дата проведення актуалізації незалежної оцінки ТОВ "Гарант-Експертиза") ТОВ "Ергон-електрік" здійснило реалізацію електротехнічної продукції 39 зі 138 (28,3%) суб`єктам господарювання, з якими заявник перебував у договірних відносинах на момент припинення трудових відносин із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що у свою чергу становило 67,9% загального обсягу реалізованої ТОВ "Ергон-електрік" електротехнічної продукції у вказаний період.

6.10. Наведена інформація підтверджується, зокрема, вищезазначеними звітами про актуалізацію незалежної оцінки ТОВ "Гарант-Експертиза" від 09.12.2016, а також реєстрами податкових накладних ТОВ "Ергон-Електрік" щодо реалізації електротехнічної продукції, які були надані ДНІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті  Києві на запит Київської місцевої прокуратури № 8.

6.11. Згідно зі звітами щодо проведення ТОВ "Гарант-Експертиза" незалежної оцінки розміру збитків (у тому числі втраченої вигоди) ТОВ "ТВК Вектор-ВС" за виявленими 26.06.2015 фактами порушень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язань про збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації ТОВ "ТВК Вектор-ВС", загальний розмір збитків (у тому числі втраченої вигоди), понесених ТОВ "ТВК Вектор-ВС" внаслідок вказаних у заяві дій ТОВ "Ергон-Електрік", становить 16 921 121,69 грн.

6.12. Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 15.08.2017 № 4, проведеної судовим експертом на виконання постанови старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві від 25.07.2017 про призначення судової економічної експертизи в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12015110130002211, розмір збитків (у тому числі втраченої вигоди), понесених ТОВ "ТВК Вектор-ВС" внаслідок використання засновниками ТОВ "Ергон-електрік" ОСОБА_1 та ОСОБА_3 комерційної таємниці та конфіденційної інформації ТОВ "ТВК Вектор-ВС", отриманої вказаними особами внаслідок трудових відносин із ТОВ "ТВК Вектор-ВС", встановлених за звітами про актуалізацію незалежної оцінки ТОВ "Гарант-Експертиза" від 09.12.2016, розмір збитків (у тому числі втраченої вигоди), понесених ТОВ "ТВК Вектор-ВС" внаслідок дій ТОВ "Ергон-електрік", становить "інформація з обмеженим доступом".

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
          
7.1. Закон України "Про Антимонопольний комітет України":
стаття 1:
- Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці;

стаття 3:
- основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах, зокрема, пріоритету прав споживачів;

стаття 5:
- Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів;

стаття 7:
- у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).
          
7.2. Закон України "Про захист економічної конкуренції": 
стаття 1:
- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку;

частина перша статті 3:
- законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів;

частина перша статті 48:
- за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; усунення наслідків порушення законодавства про захист економічної конкуренції; 
          
частина перша статті 59:
- підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. 

7.3. Закон України "Про захист від недобросовісної конкуренції":
частина перша статті 1:
- недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності;

статті 3:
- відносини, пов`язані з захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються цим Законом, Законом України "Про захист економічної конкуренції", Законом України "Про Антимонопольний комітет України", "Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року", міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної Ради України;

стаття 19:
- неправомірним використанням комерційної таємниці є впровадження у виробництво або врахування під час планування чи здійснення господарської діяльності без дозволу уповноваженої на те особи відомостей, що становлять відповідно до законодавства України комерційну таємницю;

стаття 20:
- вчинення дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Законом;

стаття 27:
- процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом;

частина перша статті 30:
- органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; офіційне спростування за рахунок порушника поширених ним неправдивих, неточних або неповних відомостей; накладання штрафів; закриття провадження у справі. 

7.4. Закон України "Про інформацію":
стаття 20:
- за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом;
- будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

7.5. ЦК України:
стаття 505:
-комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію;
- комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці;

7.6.  ГК України:
частини перша-третя, п`ята, шоста статті 36:
- відомості, пов`язані з виробництвом, технологією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб`єкта господарювання, що не є державною таємницею, розголошення яких може завдати шкоди інтересам суб`єкта господарювання, можуть бути визнані його комерційною таємницею. Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб`єктом господарювання відповідно до закону;
- неправомірним збиранням відомостей, що становлять комерційну таємницю, вважається добування протиправним способом зазначених відомостей, якщо це завдало чи могло завдати шкоди суб`єкту господарювання;
- розголошенням комерційної таємниці є ознайомлення іншої особи без згоди особи, уповноваженої на те, з відомостями, що відповідно до закону становлять комерційну таємницю, особою, якій ці відомості були довірені у встановленому порядку або стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків, якщо це завдало чи могло завдати шкоди суб`єкту господарювання;
- неправомірним використанням комерційної таємниці є впровадження у виробництво або врахування під час планування чи здійснення підприємницької діяльності без дозволу уповноваженої на те особи неправомірно здобутих відомостей, що становлять відповідно до закону комерційну таємницю;
- за неправомірне збирання, розголошення або використання відомостей, що є комерційною таємницею, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

7.7. ГПК України:
частина перша статті 13:
- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності;

частина перша статті 14:
- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

частина перша статті 74:
- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог;

частина перша статті 76:
- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; 

частина перша статті 77:
- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

стаття 86: 
- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності;
- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

8.2. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним та скасування Рішення АМК №30-р/тк.

9.2. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем дотримано вимоги Законів України "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про захист економічної конкуренції", у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто справу №92/32-р-02-02-18, досліджено подані документи, належним чином проаналізувало відносини сторін. Викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи №92/32-р-02-02-18, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Суди виходили з такого:
- інформація щодо повного переліку постачальників та клієнтів (покупців) ТОВ "ТВК Вектор-ВС" (який містить контактні дані їх представників), розміру торговельної націнки, знижок на закупівлю продукції, обсягів закупівлі та постачання продукції є інформацією, що має комерційний характер;
- такі комерційні відомості за нормальних умов здійснення господарської діяльності та за наявності конкуренції на ринку не є відомими чи легкодоступними для інших суб`єктів господарювання - конкурентів;
- доступ суб`єкта господарювання до такої комерційної інформації свого конкурента в умовах ринку створює для такого суб`єкта господарювання істотні переваги у конкуренції, маючи можливість отримати доступ до постачальників та клієнтів конкурента, а також, знаючи принципи ціноутворення конкурента (включно з обсягами закупівлі та реалізації) та його доходність (маржу), дозволяє планувати свою господарську діяльність таким чином, щоб мати можливість пропонувати іншим суб`єктам господарювання умови, кращі за конкурента, не завдяки власним досягненням, а через використання секретної комерційної інформації конкурента, тим самим посилюючи свою конкурентну позицію на ринку; 
- зазначені відомості комерційного характеру становлять комерційну цінність, а їх розголошення може завдати шкоди інтересам ТОВ "ТВК Вектор-ВС" на ринку реалізації електротехнічної продукції;
- зазначені відомості комерційного характеру (перелік та контактні дані постачальників та клієнтів (покупців), розмір торговельної націнки, знижок на закупівлю продукції, обсяги закупівлі та постачання продукції) не віднесено законами до видів інформації, яку не може бути визначено комерційною таємницею;
- діюче законодавство чітко не встановлює форми віднесення суб`єктами господарювання певних відомостей (інформації) до комерційної таємниці, а відтак, кожен суб`єкт господарювання, який володіє інформацією, що становить його комерційну таємницю, самостійно визначає перелік та обсяг відповідних заходів, яких має бути вжито для збереження секретності та які при цьому мають бути адекватними наявним обставинам здійснення ним господарської діяльності.

9.3. Верховний Суд на підставі встановлених фактичних обставин справи у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

9.4. Згідно зі статтею 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

9.5. Відповідно до приписів статті 20 Закону України "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. 

9.6. Вимогами статті 21 Закону України "Про інформацію" та статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

9.7. Поняття комерційної таємниці міститься у статті 505 ЦК України, якою передбачено, що комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Тобто, визначення ''комерційна таємниця'' включає в себе тільки відомості та інформацію, яка не є легкодоступною для певних категорій осіб.

Дані ознаки комерційної таємниці є істотними, необхідними та невіддільними. Конфіденційність комерційної таємниці полягає в тому, що інформація, яка становить комерційну таємницю, в цілому чи в певній формі та сукупності її складових має бути невідомою та не бути легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить. Комерційну цінність інформації, яка становить комерційну таємницю, розуміють таким чином, що її використання надає володільцю інформації певні економічні переваги в силу того, що його конкуренти або інші особи такою інформацією в цілому чи в певній формі та сукупності її складових не володіють. 

Також, в силу статей 36, 162 ГК України, комерційною таємницею є відомості, пов`язані з виробництвом, технологічною інформацією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб`єкта господарювання, розголошення яких може завдати шкоди його інтересам. Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб`єктом господарювання відповідно до закону. Суб`єкт господарювання, який є власником технічної, організаційної або іншої комерційної інформації, має право на захист від незаконного використання цієї інформації третіми особами за умов, що ця інформація має комерційну цінність у зв`язку з тим, що вона невідома третім особам і до неї немає вільного доступу інших осіб на законних підставах, а власник інформації вживає належних заходів до охорони її конфіденційності. Строк правової охорони комерційної таємниці обмежується в часі.
Верховний Суд відзначає, що склад та обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, порядок їх захисту визначаються самостійно власником або керівником підприємства з дотриманням чинного законодавства. Підприємство має право розпоряджатися такою інформацією на власний розсуд і здійснювати щодо неї будь-які законні дії, не порушуючи при цьому права третіх осіб.

Верховний Суд зазначає, що комерційні таємниці відіграють суттєву роль в умовах ринкової економіки. Вони є важливими активами багатьох суб`єктів господарювання і мають цінуватись так само, як торговельна марка, патент або інші об`єкти інтелектуальної власності, бізнес-стратегії, дані про клієнтів, виробничі процеси - всі вони потенційно підпадають під захист комерційної таємниці. Саме існування комерційної інформації вимагає здійснення певних дій для збереження конфіденційності інформації.

Елементи та складові системи правового захисту комерційної таємниці мають бути задіяні та використані в повній єдності та взаємодії для можливості уникнення витоку відомостей, які складають комерційну таємницю, що може призвести до завдання підприємству матеріальних збитків, заподіяних конкурентом.  

9.8. Відтак, суди попередніх інстанцій правильно вказали на те, що склад та обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, порядок їх захисту визначаються самостійно власником або керівником підприємства з дотриманням чинного законодавства. 

9.9. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "ТВК Вектор-ВС" визначило перелік відомостей, що становлять його комерційну таємницю у Пам`ятках для працівників ТОВ "ТВК Вектор-ВС", які є додатками до зобов`язань та які підписувалися його працівниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що в силу своїх посадових обов`язків мали доступ до таких відомостей. До комерційної таємниці, стосовно якої працівники підписували зобов`язання, було, зокрема, віднесено, такі відомості, як: собівартість продукції; розмір торгівельної націнки; відомості про постачальників, продавців та покупців продукції; відомості про способи придбання і реалізації продукції; відомості про рівень доходів ТОВ "ТВК Вектор-ВС"; зміст та характер договорів та контрактів, однією із сторін в яких виступає ТОВ "ТВК Вектор-ВС"; інші відомості, пов`язані з виробничою, економічною, фінансовою, управлінською та іншою діяльністю підприємства, розголошення яких може призвести до матеріальних збитків та шкоди діловій репутації ТОВ "ТВК Вектор-ВС".

Суди відхилили доводи ТОВ "Ергон-електрік" про те, що зазначена інформація не є комерційною таємницею, оскільки в даному випадку відпускні ціни дійсно публікуються ТОВ "ТВК Вектор-ВС" у відкритих джерелах, однак вказані джерела не містять відомостей про закупівельні ціни та обсяги закупівель, а отже відповідна інформація в комплексі є комерційною таємницею, а її використання дозволило вже 03.02.2015, тобто через один місяць після звільнення засновників позивача з ТОВ "ТВК Вектор-ВС" та через 20 днів після створення ТОВ «Ергон-електрік», укласти договори (контракти) з компаніями: «Technoelectric Srl» (Італія), «BKS Stromschienen AG» (Швейцарія), «Saburo Tadamori LP» (Великобританія) та іншими контрагентами заявника, пропонуючи їм вигідніші умови співпраці (нижчі ціни на ту саму або аналогічну продукцію), що у свою чергу призвело до втрати ТОВ "ТВК Вектор-ВС" контрагентів та заподіяння збитків, у тому числі через неможливість реалізувати товарні залишки внаслідок втрати статусу офіційного дистриб`ютора. 

Верховний Суд наголошує, що комерційна таємниця включає в себе тільки відомості та інформацію, які, в цілому чи певній формі та сукупності її складових, не є легкодоступними для певних категорій осіб. Комерційну цінність такої інформації становить те, що її використання надає володільцю інформації певні економічні переваги. Зобов`язання з дотримання конфіденційності можуть встановлюватись в чітко оформлюваних домовленостей і такі зобов`язання є справедливими з міркувань добросовісності в аспектах розуміння здійснення господарської діяльності в економічній конкуренції.

9.10. Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Так, аргументи касаційної скарги переважно стосуються питань, пов`язаних з встановленими обставинами справи та з оцінкою доказів у ній. Зокрема, у касаційній скарзі скаржник, зазначаючи про порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, застосовує та оперує понятійними категоріями "обставини справи" і "докази у справі", та порушує перед Верховним Судом питання, які пов`язані із встановленням обставин справи щодо кваліфікації дій скаржника органами АМК та оцінкою відповідних доказів, що не узгоджується з правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції як "суду права", а не "суду факту", повноваження якого імперативними приписами визначені у статті 300 ГПК України. 

Отже, перевірка відповідних доводів та аргументів перебуває поза визначеними цією статтею межами розгляду справи судом касаційної інстанції.
Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження щодо розгляду цієї скарги здійснюється з урахуванням положень ГПК України у редакції від 08.02.2020.

Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження покладається на скаржника.

Касаційну скаргу, з посиланням на приписи пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України мотивовано тим, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, але при цьому вказує, що наявна практика Вищого господарського суду України щодо застосування статті 19 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», яка викладена у постанові від 12.02.2008 у справі №12/197 (05-5-12/10264А), та яку суди попередніх інстанцій не врахували при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судами норм матеріального і процесуального права норм права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Аналізуючи посилання скаржника на викладену у постанові Вищого господарського суду України від 12.02.2008 у справі №12/197 (05-5-12/10264А) правову позицію щодо застосування статті 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", Верховний Суд зазначає таке.

Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За змістом частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми (схожий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №916/806/19, від 10.06.2020 у справі №914/2259/17, від 18.06.2020 у справі №910/7707/19). Відтак, судами попередніх інстанцій правомірно не взято до уваги висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 12.02.2008 у справі №12/197 (05-5-12/10264А.

Верховний Суд зазначає, що правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обігу в Україні. Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на статті 287, 300, 308-313 ГПК України.

Підставою касаційного оскарження скаржником не визначено інші пункти частини другої статті 287 ГПК України, зокрема і пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України. Доводи щодо належності та допустимості доказів отриманих АМК у межах розгляду справи №92/32-р-02-02-18 в аспектах наведених у додаткових поясненнях та частково у касаційній скарзі не були предметом розгляду в судах попередніх інстанцій, та не визначені як підстава касаційного оскарження, що у сукупності виключає можливість для Верховного Суду за таких обставин здійснювати перевірку правильності застосування норм права. Водночас Верховний Суд відзначає, що судові рішення, що оскаржуються ухвалені не підставі дослідження ті оцінки доказів у їх сукупності, а не на підставі одного єдиного доказу (чи групі доказів).

9.11. Встановивши вказане, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що зазначені відомості відповідають ознакам комерційної таємниці і були отримані ТОВ "Ергон-електрік" через своїх засновників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які раніше перебували у трудових відносинах із ТОВ "ТВК Вектор-ВС", мали доступ до його комерційної таємниці та підписали відповідні зобов`язання щодо збереження комерційної таємниці ТОВ "ТВК Вектор-ВС".

Таким чином, суди попередніх інстанцій на підставі встановлених обставин дійшли вірного висновку, що позивачем аргументовано не обґрунтовано та не доведено наявність підстав для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, які передбачені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції":

9.12. Касаційний господарський суд погоджується з аргументами, викладеними у відзиві АМК на касаційну скаргу, оскільки вони ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи судами попередніх інстанцій, та відповідають нормам матеріального і процесуального права. 

9.13. Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснювались лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано. 

9.14. Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі  та процесуальних документах надісланих на адресу суду, не спростовують вказаного висновку. 

10. Правові висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги 

10.1. Неправомірним використанням комерційної таємниці є впровадження у виробництво або врахування під час планування чи здійснення господарської діяльності без дозволу уповноваженої на те особи відомостей, що становлять відповідно до законодавства України комерційну таємницю.

Визначення ''комерційна таємниця'' включає в себе тільки відомості та інформацію, які в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступними для певних категорій осіб.

Дані ознаки комерційної таємниці є істотними, необхідними та невіддільними. Конфіденційність комерційної таємниці полягає в тому, що інформація, яка становить комерційну таємницю, в цілому чи в певній формі та сукупності її складових має бути невідомою та не бути легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить. Комерційну цінність інформації, яка становить комерційну таємницю, розуміють таким чином, що її використання надає володільцю інформації певні економічні переваги в силу того, що його конкуренти або інші особи такою інформацією не володіють. 

Склад та обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, порядок їх захисту визначаються самостійно власником або керівником підприємства з дотриманням чинного законодавства. Підприємство має право розпоряджатися такою інформацією на власний розсуд і здійснювати щодо неї будь-які законні дії, не порушуючи при цьому права третіх осіб.

10.2. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень у справі.

10.3. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ "Ергон-електрік" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

11. Судові витрати

11.1. Понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
          
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергон-електрік"  залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019  та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у справі №910/1759/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                                          І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                                          І. Колос