ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/816/20	Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/937/20 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Міщій О. Я., Шевчук Г. М., 
з участю секретаря - Стецюк М.А. 

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу №593/816/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, постановлену суддею Крамарем В.М.,-
В С Т А Н О В И В:

       26 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлової квартири та визнання права власності на 1/2 житлової квартири, одночасно заявивши клопотання про забезпечення позову. Позивачка просила до набрання рішенням суду по даній справі законної сили заборонити будь-які дії щодо реєстрації та відчуження Міністерству юстиції України, нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо спірної житлової квартири, заборонити будь-які дії щодо реєстрації та відчуження житлової квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявниці. 
       Не погодившись з ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила скасувати ухвалу суду та винести нову постанову, якою її заяву про забезпечення позову задовольнити та забезпечити позов. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно повернув заяву про забезпечення позову з мотивів відсутності обгрунтування необхідності забезпечення позову та необхідності застосування заходу забезпечення позову у виді заборони будь-яких дій щодо реєстрації та відчуження Міністерству юстиції України, нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо спірної житлової квартири. При цьому суд не звернув увагу, що в заяві про забезпечення позову обґрунтовано необхідність такого забезпечення.
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
       Згідно із ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, яка зазначена в п.п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України (повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних мотивів.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.        
       Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не в повній мірі відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а саме, не наведено обгрунтування необхідності забезпечення позову та відсутнє обгрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у виді заборони будь-яких дій щодо реєстрації та відчуження Міністерству юстиції України, нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо спірної житлової квартири.
       З таким висновком апеляційний суд погодитись не може з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
       Відповідно до п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.
       З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлової квартири та визнання права власності на 1/2 житлової квартири, одночасно заявивши клопотання про забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову заявниця вказувала, що їй стало відомо про звернення ОСОБА_2 в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право власності з метою подальшої її реалізації. Оформлення відповідачкою права власності на квартиру та її відчуження утруднить, або навіть унеможливить виконання рішення суду. А тому вона змушена звертатись із заявою про забезпечення позову, у наведений в заяві спосіб. 
       Тобто, заявниця посилається на відповідні обставини, які, на її думку, можуть слугувати підставою для задоволення зазначеної заяви, надавши відомості, які на її думку, підтверджують підстави задоволення заяви про забезпечення позову.
       Оцінку зазначеного обґрунтування та доданих відомостей суд першої інстанції повинен надавати при розгляді заяви по суті.
       Суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про повернення заяви про забезпечення позову.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.
       Однак, оскільки суд першої інстанції заяву про забезпечення позову по суті не розглядав, а повернув її заявнику, тому апеляційний суд позбавлений можливості розглянути по суті заяву про забезпечення позову.
       За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду — скасуванню відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, із направленням справи до суду першої інстанції для вирішення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
       Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
               П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Ухвалу Бережанського районного суду від 01 вересня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 
       Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий:         Дикун С.І.

Судді: Міщій О.Я.
Шевчук Г.М.