ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6116/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року у справі №160/6116/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області  про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом  до Ліквідайійної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати дії Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А; код ЄДРПОУ 40108866) щодо не подання висновку про виплату грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 148 801,68 грн. - неправомірними;
-      зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України України в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А; код ЄДРПОУ 40108866) подати висновок про виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошової допомоги в розмірі 148 801,68 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області  щодо не підготовки та неподання до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо можливості проведення грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у відповідності до положень Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707, Порядку та умов завершення виплати страхових сум за страховими випадками, які сталися до 01 січня 2007 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 року №593.  Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області  підготувати та подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у відповідності до положень Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707, Порядку та умов завершення виплати страхових сум за страховими випадками, які сталися до 01 січня 2007 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 року №593.  У задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволні позову в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю (Грановський М.О.) підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача (адвокат Шевченко О.А.) проти доводів апеляційної скарги заперечив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також підстав позову, суд доходить висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.07.1991 року по 05.12.2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 та довідкою Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №2/58877 від 07.06.2019 року.
Згідно зі свідоцтвом про хворобу військово-лікарської комісії УМВС у Дніпропетровській області №1095 від 16.11.2005 року позивачу було діагностовано захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК до довідки МСЕ-ДНА-01 №500781 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 27.02.2006 року на один рік до 27.02.2007 року, що підтверджується копією відповідної виписки.
У зв`язку зі встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, що настала у період служби в органах МВС України, 14.03.2006 року він звернувся із заявою до Голови правління ВАТ СК «Оранта-Дніпро» з проханням виплатити страхові суми на підставі пункту 2 Положення «Про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України», затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 29 червня 1991 року №59.
Вказана заява 17.03.2006 року затверджена підписом керівника УМВС України в Дніпропетровській області - В.В. Сабадаш.
Доказів надання відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять.
Позивачем неодноразово направлялись на адресу МВС України запити щодо визначення страховика та отримані наступні відповіді.
Листом Департаменту фінансових ресурсів та економіки за вих. №15/2-К-1532 від 29.03.2006 року повідомлено, що звернення ОСОБА_1 щодо визначення страховика відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року №262 розглянуто. У Міністерстві внутрішніх справ України разом із Міністерством фінансів України проводиться тендер з визначення страховика, уповноваженого для здійснення цього виду страхування в 2006 році. Розкриття тендерних пропозицій відбудеться 20 квітня 2006 року. Після закінчення процедури закупівлі послуг з державного обов`язкового особистого страхування та визначення страховика, уповноваженого для здійснення цього виду страхування, зазначені виплати буде поновлено.
Листом Департаменту фінансових ресурсів та економіки Міністерства внутрішніх справ України №15/2-К-2194 від 29.05.2006 року позивачу було повідомлено, що виплата страхових сум проводяться у відповідності до Положення «Про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України», затвердженого поставною Кабінету Міністрів УРСР від 29 червня 1991 року №59, а також зазначено, що виплата одноразової допомоги, яка передбачена у статті 23 Закону України «Про міліцію» проводяться страховиком, уповноваженими для здійснення цього виду страхування, яким МВС перераховує страхові платежі, відповідно до Положення про страхування.
Листом Департаменту фінансових ресурсів та економіки Міністерства внутрішніх справ України № 15/2-К-2766 від 08.08.2006 року повідомлено, що стаття 23 Закону України «Про міліцію» набрала чинності після затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1991 року №59 Положення про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України; передбачене Положенням страхове відшкодування і є одноразовою грошовою допомогою, передбаченою частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію».
06 лютого 2007 року позивачем було повторно направлено до ДФ НАСК «Оранта» заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку втратою працездатності.
На вищезазначену заяву Дніпропетровською обласною дирекцією НАСК «Оранта» була надана відповідь за вих. № 06-01/16/249 від 19.07.2007 року, згідно з якою документи на виплату страхового відшкодування по державному обов`язковому особистому страхуванню було оформлено згідно листа УМВС України в Дніпропетровській області №3/1366 від 19.12.2006 року. На сьогоднішній день існує заборгованість МВС по страхових платежах з державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ у розмірі 3.2 млн. грн. по Україні, тому НАСК «Оранта» не має можливості виплатити повністю належну позивачу страхову суму. Страхова сума буде виплачена, коли буде погашена заборгованість МВС по страхових платежах. Крім того, зауважено, що в даному випадку відсутнє прострочення виплати страхової суми, оскільки відсутня вина НАСК «Оранта».
10 вересня 2007 року позивач звернувся до Управління МВС України в Дніпропетровської області із заявою (рапортом), на яку листом за вих. № 3/765 від 28.09.2007 року повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, відповідно до якого передбачено порядок виплати допомоги при настанні страхової події з 1 січня 2007 року. Оскільки страховий випадок настав у 2006 році, підстав для виплати грошової допомоги згідно вищевказаної постанови немає. Крім того, вказано, що з метою правового врегулювання питання завершення виплат страхових сум в разі інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року, готується відповідний проект постанови Кабінету Міністрів України та порядок проведення цих виплат.
Наступне звернення щодо виплати одноразової грошової допомоги позивач направив 22.03.2017 року до начальника ГУНП в Дніпропетровській області.
Листом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області в особі ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 19.04.2017 року за №1/К-1920/Бр позивачу було повідомлено про те, що Законом України від 13.02.2015 року №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» змінена редакція ч. 3, ч. 6 та ч. 7 ст. 23 Закону України «Про міліцію». Порядок та умови, за якими проводиться виплата одноразової грошової допомоги працівникам ОВС, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850. Виплати згідно зазначеного Порядку здійснюються особам, у яких право на отримання такої допомоги виникло з дати набрання чинності зазначеним вище законом, тобто з 12 березня 2015 року.
Крім того, судом встановлено, що 08.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив: визнати дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 148 801,68 грн. неправомірними; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 148 801,68 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року у справі №160/4205/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено з підстав того, що позивач невірно обрав спосіб захисту свого порушеного права, оскільки позовні вимоги, з урахуванням обставин, встановлених в ході розгляду справи, було заявлено до суб`єкта владних повноважень, який не допустив протиправних дій відносно позивача.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що вдповідачем не надано достатніх та беззаперечних доказів в обгрунтування правомірності своїх дій щодо нерозгялду заяви разом з матеріалами без прийнття відповідного рішення щодо можливого призначення позивачу грошової допомоги, тим самим побавивши позивача соціальної пільги.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1,2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.  Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Зі змісту зазначених процесуальних норм вбачається, що основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від їх порушень з боку держави. При цьому, строк звернення таких осіб за захистом своїх прав та інтересів обмежений та складає шість місяців, який починає обраховуватися з наступного дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 10.09.2007 звертався до начальника Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з визначенням інвалідності III групи, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ на підставі довідки МСЕК № 5000781 від 06.03.2006 (а.с. 67) та отримав відмову у її виплаті згідно листа від 28.09.2007 року № 3/765 УМВС України в Дніпропетровській області.
З метою захисту порушеного права позивач у червні 2007 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до УМВС України в Дніпропетровській області, третя особа: Дніпропетровська обласна дирекція НАСК "Оранта" про стягнення сум. Ухвалою суду у справі № 2-375/2009 закрито провадження та роз`яснено, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с.72-76). Дана ухвала позивачем не оскаржена та набрала законної сили. 
В подальшому ОСОБА_1 07.11.2013 року звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Міністерства внутрішніх справ в особі управління МВС України в Дніпропетровській області, третя особа: Державна казначейська служба України в : собі Головного управління у Дніпропетровській області про стягнення грошових коштів, у якому підставою для звернення до суду було зазначено нездійснення УМВС України в Дніпропетровській області виплат страхових сум у зв`язку з його захворюванням, одержаним при виконанні службових обов`язків. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2014 року у справі № 204/8252/13-а адміністративний позов залишено без розгляду у зв`язку пропуском строку звернення з позовом (а.с.79), яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року залишена без змін.
В свою чергу ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року в касаційному порядку позивачем не оскаржувалась. 
Отже, з наведеного вбачається, що позивач після отримання листа УМВС України в Дніпропетровській області від 28.09.2007 року 3/765 був обізнаний про порушення своїх прав та законних інтересів  та намагався їх захистити в тому числі в судовому порядку, проте, отримавши відповідні рішення судів не скористався правом їх оскарження та в черговий раз звернувся до суду з позовом з тих самих підстав майже через 4 роки після ухвалення останнього судового рішення. Будь-яких об`єктивних підстав неможливості звернення до суду у строки, встановлені ст. 122 КАС України позивачем не наведено. З урахуванням викладеного, колегією суддів не встановлено поважних причин для поновлення позивачеві строку звернення  до суду, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати, та залишити без розгляду адміністративний позов   ОСОБА_1 . 
Таким чином, керуючись ст.ст. 123, 243, 315. 319.321. 322.327-329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року у справі №160/6116/19 - скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1  до  Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області     про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку передбаченому ст.328-329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко