ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14821/19                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 листопада 2020 року                                                                   м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
   ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 27.09.2018 № 194/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 р. позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві                  № 194/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 від 27.09.2018
Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку 3 групи зі ставкою 3% з 30.09.2018 та включити його до реєстру платників єдиного податку.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального/процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем відповідно до запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця № 20730000000027174 від 04.10.2012. 
З 08.10.2012 року позивач перебуває на обліку в ДПІ Солом`янського району ГУ ДФС у  м. Києві, а з 01.10.2012 перебував на спрощеній системі оподаткування на 3 групі за ставкою 3% та з 01.03.2017 зареєстрований платником податку на додану вартість.
27.09.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято рішення                    № 194/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку з 30.09.2018, при цьому, підставою для виключення з реєстру платників податку зазначено п. 299.10 ст. 299 з урахуванням абз. 8 п.п. 298.2.3           п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.
18.06.2019 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у м. Києві із запитом на отримання публічної інформації.
24.06.2019 Головне управління ДФС у м. Києві надало відповідь на вказаний запит                   № 74713/13/26-15-1-21-15, за змістом якої, позивача повідомлено про те, що у зв`язку з наявністю податкового боргу по податку на додану вартість на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів, було прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку.
Вважаючи наведене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, контролюючий орган має право прийняти рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп лише у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки, проте, податковим органом, у даному випадку, було встановлено порушення не на підставі результатів проведеної перевірки, а з ІТС "Податковий блок" в інтегрованій картці платника.
У апеляційній скарзі, контролюючий орган посилається на правомірність прийняття ним рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку, з урахуванням саме норм п.п. 299.10 ст. 299 ПК України, а не в силу норм п.п. 299.11 ст. 299 ПК України, зміст якої було покладено судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення. При цьому, апелянт вважає, що норми податкового законодавства не містять вимоги щодо проведення податковим органом перевірки та оформлення її результатів актом для прийняття рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно норм п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.
З урахуванням норм, які були, у даному випадку, підставою для прийняття рішення щого позивача - абз. 8 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, за якими платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Проте, слід врахувати положення п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, а саме, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Отже, з аналізу наведених вище норм, слідує висновок про те, що суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення саме під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки, в якому має бути встановлено обставини, за якими платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування та має перейти на іншу систему оподаткування.
Проте, без урахування зазначених висновків, відповідач прийняв рішення не на підставі висновків перевірки позивача, а за доповідною запискою від 24.09.2018                      № 14119/26-15-13-14-17 та аналізу даних ІТС "Податковий блок" в інтегрованій картці платника, що не узгоджується з вимогами п.п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, які не є самостійною передумовою для прийняття рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, а застосовується разом з нормами п.п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, які визначають не механізм прийняття рішення, а умови, за яких таке може бути прийняте, що спростовує доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. 
За наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач при прийнятті рішення № 194/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 від 27.09.2018 щодо позивача про виключення із реєстру платників єдиного податку з 30.09.2018, діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому, таке рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню, при цьому, не створюючи передумов для розгляду та надання оцінки суті самого порушення з боку позивача.
Колегія суддів констатує, що вказуючи на помилковість наведених вище висновків суду першої інстанції, апелянт не надав відповідних документальних підтверджень про виявлені порушення і під час розгляду апеляційної скарги. У цілому, доводи апеляційної скарги відображають початкову правову позицію податкового органу. 
Також, при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції посилався на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постановах від 19.02.2019 по справі № 826/7216/17, від 05.02.2019 по справі № 805/206/17-а, а також, від 21 травня 2020 року у справі №820/5346/17.
За правилами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                            
Керуючись ст. ст.  243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,
        
        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                         О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                        В.В. Кузьменко

                                                                                                              О.І. Шурко