ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" листопада 2020 р.           Справа№ 910/7269/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 
 
без виклику сторін
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"  
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 (повний текст складено та підписано 04.08.2020)
у справі № 910/7269/20 (суддя Ягічева Н.І.)
за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"  
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"  
про стягнення 11 276,28 грн.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та короткий зміст рішення та мотиви його прийняття 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 11 276,28 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажу за накладними № 41889254; № 41889288; № 41889270; № 41889262 від 05.11.2019; №  41955816 від 07.11.2019; № 41926601 та   № 41926619,   № 41926593 від 06.11.2019, у зв`язку з чим позивач просить стягнути штраф у загальній сумі 11 276,28 грн на підставі Статуту залізниць та Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 22.11.2000 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20 позов задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" штраф в розмірі 11  276,28 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2  102,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2  000,00 грн.
Рішення мотивоване тим, що відповідач допустив прострочення доставки вантажу, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу. Суд перевірив правильність наданого позивачем розрахунку штрафу за прострочення доставки вантажу у загальному розмірі 11  276,28 грн. (30% від суми плати за проїзду по вище зазначеним залізничним накладним)  та дійшов висновку про його обґрунтованість. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80%, посилався на те, що позивачем не були понесені збитки з приводу несвоєчасної доставки вантажу, однак, відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, належними доказами щодо відсутності своєї вини у відповідному простроченні не підтвердив. Оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві щодо зменшення розмірі штрафу на 80% або звільнення його від сплати штрафу взагалі. Враховуючи заперечення відповідача проти обґрунтованості та розумності витрат на професійну правничу допомогу та зважаючи на доведеність неспівмірності таких витрат, суд, керуючись ч. 5  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, який підлягає покладенню на відповідача, на 50%, таким чином, судом покладаються на відповідача 50% витрат позивача на оплату послуг адвоката, що становить суму 2 000,00 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги, додаткових пояснень та узагальнення їх доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20 Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу та відкрити провадження у справі, рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20 в частині відмови у стягненні 4   000,00 грн. итрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4   000,00 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судові витрати покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
У апеляційній скарзі позивач зазначає, що поза увагою суду залишився механізм визначення витрат на професійну правничу допомогу та кількість витраченого адвокатом часу. Також позивач звертає увагу на те, що відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до стягнення витрат.
Скаржник наголошує на тому, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, однак, станом на день звернення з позовною заявою у даній справі - 15.05.2020, відповіді про задоволення або відмову у задоволенні претензії позивачем не отримано, таким чином, виключно із-за дій відповідача позивач вимушений був понести витрат на професійну правничу допомогу.
На думку скаржника, посилання суду першої інстанції на те, що адвокатом надавались послуги в аналогічних справах, як на підставу для зменшення витрат на професійну правничу допомогу є безпідставним, оскільки сам по собі факт наявності аналогічних спорів між сторонами ніяким чином не спростовує розміру понесених витрат конкретно у даній судовій справі.
Скаржник посилається на позицію Верховного Суду у постановах від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 05.09.2019 у справі № 826/841/17.
Також, у апеляційній скарзі повідомив про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які скаржник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 2 000,00 грн., докази яких будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
28.09.2020 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про те, що постанова Верховного Суду у справі №  755/9215/15 щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу є, але Верховний Суд у цій справі зазначив, що такі витрат не є безумовними та такими, що підлягають безумовному стягненню з учасника справи, зокрема зазначено, що вирішуючи питання про розподіл таких витрат, суди повинні в кожному конкретному випадку оцінювати необхідність та обґрунтованість таких витрат.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір присуджених до стягнення витрат на правову допомогу з огляду на не співмірність пред`явленої до стягнення суми. 
Також відповідач вказує на те, що позивачем пред`явлено 39 позовів до відповідача (по колу діяльності регіональної філії «Львівська залізниця») про стягнення штрафів за несвоєчасну доставку вантажів на суму 201 145,37 грн., загальний розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за цими позовами становить 149 000,00 грн., вказана обставина свідчить про навмисне дроблення справ представником позивача, а відтак штучне збільшення витрат на правову допомогу.
Також відповідач заперечує щодо заявлених адвокатом Накоп`юк Я.В. при зверненні з даною апеляційною скаргою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн., оскільки вважає їх завищеними та необґрунтованими і просить суд, у випадку задоволення цієї апеляційної скарги їх зменшити.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/7269/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"   на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20 на час апеляційного провадження. Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"   на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі №  910/7269/20 без повідомлення учасників справи.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
07.02.2018 між позивачем (замовник) та відповідачем (перевізник) було укладено договір про надання послуг №07153/ПЗ-2018 (надалі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1. договору).
Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги в передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457  зі змінами та доповненнями,  Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено      наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених      наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №  1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.
Відповідно до п.8.1. договору сторони домовились про використання електронного документообігу.
05.11.2019      відповідачем згідно перевізних документів № 41889254, № 41889288, №  41889270 та № 41889262 прийнято до перевезення по станції Одеса-Сортувальна Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Красне Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «Грейнсвард».
07.11.2019      відповідачем згідно перевізного документу № 41955816 прийнято до перевезення по станції Чорноморськ-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Красне Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «Грейнсвард».
06.11.2019 відповідачем згідно перевізних документів № 41926627, № 41926601, №  41926619 та № 41926593 прийнято до перевезення по станції Чорноморськ-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Красне Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «Грейнсвард».
Позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаною накладною, визначені ст. 41  Статуту залізниць України  та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, вантаж було доставлено з простроченням по перевізним документам:
- № 41889254 на 6 діб (доставлено 19.11.2019);
- № 41889288, №41889270, №41889262 на 9 діб (доставлено 22.11.2019);
- № 41955816 на 4 доби (доставлено 19.11.2019);
- № 41926627, №41926601, №41926619, №41926593 на 6 діб (доставлено 20.11.2019).
Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу в розмірі 11   276,28 грн за несвоєчасну доставку вантажу згідно залізничної накладної по перевізних документів № 41889254, №  41889288, № 41889270, № 41889262, № 41955816, № 41926627, № 41926601, №  41926619, № 41926593
Як підтверджується відміткою на залізничних накладних, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41      Статуту залізниць України  та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.
Так з перевізного документу № 41889254 вбачається:
- вантаж прийнятий до перевезення 05.11.2019 (графа 56); відстань перевезення - 835 км (графа 30); перевезення здійснювалося вагонною відправкою (графа 29); 17.11.2019 здійснено переадресування (графа 49). 
Розрахунок терміну доставки вантажу: 835 км/200 км/добу = 5 діб (округлюється до повної доби).
5 діб+1 доба+1 доба = 7 діб (відповідно до п. 2.4 Правил збільшується на 1 добу на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на 1 добу у разі переадресування вантажу).
Таким чином, кінцевий термін доставки вантажу - 12.11.2019.
Однак, вантаж по вказаним перевізним документом доставлено 19.11.2019 (графа 51), тобто прострочення доставки становить 6 діб.
З      перевізних документів № 41889288, № 41889270 та № 41889262 вбачається:
- вантаж прийнятий до перевезення 05.11.2019 (графа 56); відстань перевезення - 835 км (графа 30); перевезення здійснювалося вагонною відправкою (графа 29); 18.11.2019 здійснено переадресування (графа 49). 
Розрахунок терміну доставки вантажу: 835 км/200 км/добу = 5 діб (округлюється до повної доби)
5 діб+1 доба+1 доба = 7 діб (відповідно до п. 2.4 Правил збільшується на 1 добу на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на 1 добу у разі переадресування вантажу).
Таким чином, кінцевий термін доставки вантажу - 12.11.2019.
Однак, вантаж по вказаним перевізним документам доставлено 22.11.2019 (графа 51), тобто прострочення доставки становить 9 діб.
Судом встановлено, що сума провізної плати по кожній накладній становить 3  442,00 грн., про що свідчить відмітка в графі 31 накладних.
Таким чином, у зв`язку із простроченням відповідачем терміну доставки вантажу, відсутність проставлених відміток про причини затримки вантажу, які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу, перевіривши правильність розрахунку позивачем штрафу за прострочення доставки вантажу, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за прострочення доставки вантажу на загальну суму у розмірі 11 276,28 грн.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у зменшенні розміру штрафу на 80% та звільненні відповідача від сплати штрафу взагалі, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, натомість відповідачем належними та допустимими доказами не довів відсутність своєї вини у відповідному простроченні.
Слід зазначити, що рішення у вказаній частині жодною із сторін не оскаржується.
В позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається в т.ч. з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на правничу допомогу, позивач зазначає, що ним 03.02.2020 було укладено Договір про надання правової допомоги №01-02 з адвокатом Накоп`юком Ярославом Володимировичем.
До позовної заяви позивачем додано: Договір про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020, акт № 01-02/63 виконаних робіт (наданих послуг) від 18.05.2020, рахунок на оплату № 01-02/63 від 18.05.2020 на суму 4 000,00 грн., платіжне доручення №  448 від 18.05.2020 на суму 4 000,00 грн., ордер серії СА № 1002411 від 15.05.2020 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001243 від 16.12.2019 (а.с. 39-41, 42, 43, 44, 37, 38, відповідно).
За змістом п. 1.1 Договору про надання правової допомоги № 01-02 від 03.02.2020 клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до пунктів 4.3 та 4.4 Договору про надання правової допомоги № 01-02 від 03.02.2020 вартість послуг наданих адвокатом складає 1 000,00 грн. за одну годину роботи, а за участь у кожному судовому засіданні - 2 000,00 грн., але не повинна перевищувати суму у розмірі 30 000,00 грн. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін.
В акті № 01-02/63 виконаних робіт (наданих послуг) від 18.05.2020 до Договору про надання правової допомоги № 01-02 від 03.02.2020 його сторони погодили, що вартість послуг адвоката складає 4 000,00 грн.
Наданим позивачем платіжним дорученням № 448 від 18.05.2020 на суму 4 000,00 грн. підтверджується здійснення позивачем оплати послуг згідно рахунку на оплату №01-02/63 від 18.05.2020.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
Платіжним дорученням № 448 від 18.05.2020 підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000,00 грн., які позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №  19336/04, п. 269).
У відзиві на позов, відповідач висловив незгоду із заявленою до стягнення сумою витрат на професійну правничу допомогу, з посиланням в т.ч. на те, що: вказаний розмір суперечить принципу співмірності з ціною позову (4 000,00 грн. проти 11 276,28 грн.); на адресу відповідача надійшло декілька однотипних та ідентичних за змістом позовних заяв, які підготовлені тим самим представником, що і у даній справі. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи обставини даної справи, дослідивши співмірність розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та наявністю у провадженні господарських судів інших справ, які за обставинами та предметом спірних правовідносин є ідентичними правовідносинам, за результатами дослідження яких прийнято рішення у даній справі дійшла висновку про те, що заявлений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є завищеним.
У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 викладено правову позицію, відповідно до якої положення ч. 5 ст. 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Згідно з практикою ЄСПЛ, відображеною в пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи принцип співрозмірності, критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, враховуючи конкретні обставини справи, беручи до уваги доводи наведені у клопотанні відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача, до 2  000,00 грн., правомірним.
Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 50% від заявлених витрат на професійну правничу допомогу, а саме: у розмірі 2 000,00 грн. з огляду на те, що враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності і становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.
Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
Твердження скаржника про те, що відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до стягнення витрат спростовується наявним у матеріалах справи відзивом на позов, у якому відповідачем обґрунтовано свою позицію щодо не співмірності заявлених позивачем судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.
Є безпідставними і твердження позивача про те, що поза увагою суду залишився механізм визначення витрат на професійну правничу допомогу та кількість витраченого адвокатом часу оскільки суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог дійшов обґрунтованого висновку про їх не співмірність, у зв`язку з чим зменшив розмір таких витрат, які підлягають стягненню, до 2 000,00 грн.
Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
Внаслідок зменшення судом розміру судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги прав позивача не порушено.
Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ч. 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи, тощо.
Так, дана справа не є складною, з огляду на предмет спору - стягнення 11 276,28 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та характер спірних правовідносин; загальна кількість витраченого часу на виконання адвокатом робіт не відповідає критерію розумності, оскільки підготовка документів у даній справі, а також аналіз законодавства та судової практики не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи з боку адвоката, зважаючи на подання ним однотипних позовних заяв у інших справах, з аналогічними вимогами, що й у цій справі; при цьому, справа є малозначною та потребує лише наявності базових знань у сфері цивільного та господарського законодавства України, а з матеріалів справи  № 9107269/20 не вбачається, що витрати у розмірі 4 000,00 грн., враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи      та її складність, мають характер необхідних, а їх розмір є розумним  та виправданим (як обов`язкової умови  для відшкодування таких витрат іншою стороною), натомість обставини, на які позивач посилається у своїй скарзі не свідчать про наявність підстав для стягнення всієї суми заявлених позивачем витрат на правову  допомогу.
Відтак, виходячи з характеру спірних правовідносин, витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 4  000,00 грн., заявлені позивачем до стягнення, не є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, тому, беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2  000,00 грн., з покладенням відповідних витрат на відповідача.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення в оскаржуваній частині ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, викладене у апеляційній скарзі прохання щодо покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., які позивач планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, - задоволенню не підлягає.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі №  910/7269/20 задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20 слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", згідно із ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі № 910/7269/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 у справі №  910/7269/20 залишити без змін.
3. Справу № 910/7269/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова складена 23.11.2020 у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному та відпусткою судді Гаврилюка О.М. 20.11.2020. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко