Справа № 127/19505/20
Провадження № 22-ц/801/2361/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року	Справа № 127/19505/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Оніщука В. В., Копаничук С.Г., 

за участю секретаря судового засідання – Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс»,

відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 127/19505/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Федчишена С.А. в залі суду,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

 
У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 18 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 18/12/2007/840-ЖК/30. 

Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 30 000 дол. США 00 центів на придбання нерухомості. 

Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору відповідач зобов`язалася щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 336,00 дол. США.

18 грудня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки до кредитного договору № 18/12/2007/840-ЖК/30 від 18 грудня 2007 р. за змістом якого, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. 

Позичальник та поручитель взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконали. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань утворилась заборгованість, яка станом на 15 травня 2020 року становить 69 111,62 дол. США що еквівалентно 1 843 842,73 грн.

15 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТУМ ЕССЕТС» укладений договір про відступлення прав вимоги № GL3N017512 від 15.05.2020 р. Відповідно до договору ПАТ «Комерційний Банк «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» права вимоги, що належали ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 18/12/2007/840-ЖК/30 від 18 грудня 2007 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину заборгованості за кредитним договором № 18/12/2007/840-ЖК/30 від 18 грудня 2007 року в сумі 140 000,00 грн.

05 жовтня 2020 року представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути солідарно з відповідачів частину заборгованості за кредитним договором в сумі 913 657,94 грн, з яких: 29 394,90 доларів США, що еквівалентно 784 232,42 грн – заборгованість по тілу кредиту; 3 000,00 дол. США, що еквівалентно 84 600,00 грн – штрафні санкції; 36 340,39 грн – пеня; 8 485,14 грн – 3% річних.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року закрито провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_2 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності; відповідач  заявила про застосування наслідків  порушення строків позовної давності для звернення з даним позовом до суду.  ОСОБА_1  здійснила останній черговий платіж в рахунок погашення боргу 10 грудня 2008 року, однак позивач пред`явив позов лише 08  вересня 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності.  При цьому позивач не заявляв про поважність причин пропуску позовної давності для звернення до суду із цим позовом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги    
 
04 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», не погодившись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В. 

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року справу призначено до розгляду на 28 грудня 2020 року у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що 04 лютого 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» змінило організаційно правову форму без припинення юридичної особи та змінило найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра».

В апеляційній скарзі зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» в позовній заяві навів обґрунтовані розрахунки заборгованості, однак суд першої інстанції не взяв їх до уваги та не в повній мірі з`ясував фактичні обставини справи.

Окрім цього, позивач указує, що у п. 7.3 кредитного договору сторони керуючись ст. 259 ЦК України дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. 

На даний час строк дії кредитного договору не закінчився, а позовна давність – не сплинула. На думку позивачу судом безпідставно застосовано строк позовної давності до заявлених позовних вимог. 

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указує на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню.

Також указує на недоведеність позивачем розміру заборгованості та пропуск строку позовної давності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №18/12/2007/840-ЖК/30, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 30 000 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Житлове рішення – Нове житло». Цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі – продажу № 8394 від 18 грудня .2007 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,09 % річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п. 1.3.1 кредитного договору). 

Згідно з п. 1.4 кредитного договору банк надає позичальнику кредит строком до 18 грудня 2027 року.

Комісія за розрахунки за цим договором складає 1,75% від суми виданих коштів зазначених в п.1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії (п.1.5 кредитного договору).

Згідно з п. 5.1 кредитного договору у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 25% від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням.

18 грудня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки до кредитного договору № 18/12/2007/840-ЖК/30 за змістом якого, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. 

Із матеріалів справи вбачається, що банком зобов`язання виконано належним чином та надано позичальнику кошти в кредит.

Також з матеріалів справи слідує, що 15 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513, за змістом якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб- підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку 31 до цього договору.

Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Спектрум Ессетс» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину заборгованості за кредитним договором №18/12/2007/840-ЖК/30 від 18 грудня 2007 року в сумі 913 657,94 грн, з яких: 29394,90 доларів США, що еквівалентно 784 232,42 грн – тіло кредиту, 3 000,00 дол США, що еквівалентно 84 600,00 грн – штрафні санкції, 36 340,39 грн – пеня, 8 485,14 грн – 3% річних.

При цьому у своїй позовній заяві позивач посилався на те, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору кредит надавався в іноземній валюті на загальну суму 30 000 доларів США за програмою «Житлове рішення – Нове житло».

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій позичальник укладає з банком договір іпотеки трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У заяві про збільшення позовних вимог ТОВ «Спектрум Ессетс» зазначає, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 1 843 842,73 грн. При цьому просить суд стягнути борг в розмірі 913 657,94 грн. 

З матеріалів справи слідує, що після висунення досудової вимоги про дострокове повернення кредиту, 15 квітня 2014 року, ПАТ КБ «Надра Банк» жодних нарахувань боргу по тілу кредиту, відсотках, штрафних санкціях не здійснювало. 

За змістом договору про відступлення прав вимоги від 15 травня 2020 року банк передав позивачу право вимоги за кредитним договором.

Згідно з п. 3.3.1. кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 366 доларів США.

Позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у п.п. 3.3.1. цього договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця у випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк починаючи з 13 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором (п. 3.3.3. кредитного договору).

Фактично доведеним є лише вимоги про стягнення тіла кредиту. Однак, без графіку платежів не можливо визначити розмір тіла кредиту. Зокрема, не можливо визначити, яка частина тіла кредиту сплачена позичальником, а щодо несплаченої частини щомісячних обов`язкових платежів - перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Позивач у заяві про збільшення позовних вимог та в апеляційній скарзі здійснив самостійний розрахунок боргу за тілом кредиту, пені, штрафних санкцій, 3-х відсотків річних, які банком не розраховувались. 

Разом з тим, за відсутності первісних банківських документів, а саме: виписки по особовому рахунку боржника, розрахунку заборгованості, графіку платежів неможливо перевірити розмір заборгованості. 

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що у позичальника ОСОБА_1 на час пред`явлення позову існувала заборгованість за кредитними договором у розмірі 913 657,94 грн.

Згідно із положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ознаками судових доказів є їх належність, допустимість, достовірність і достатність.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів).

Достовірність доказів – це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять у предмет доказування, а достатність – це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

ТОВ «Спектрум Ессетс» до позову не долучено розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку боржника, первинних облікових бухгалтерських документів, графіку погашення кредиту, які давали б змогу суду встановити наявність та розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі № 161/16891/15-ц) дійшов до висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна норма міститься і в п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, згідно якої виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 11 постанови Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено, позивачем до матеріалів позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог не надано виписки з особового рахунку клієнта, графіку погашення кредиту, а тому розмір боргу, заявлений товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

ТОВ «Спектрум Ессетс» зазначає про те, що банк не передав позивачу розрахунок заборгованості, виписки по особовому рахунку та графіку погашення кредиту відповідача. 

За правилами ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Однак ТОВ «Спектрум Ессетс» клопотання про витребування доказів не заявляло, тобто скористалось процесуальним правом на власний розсуд. 

При цьому витребування доказів на підтвердження заявлених позовних вимог з ініціативи суду призведе до порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства. 

За вказаних обставин, позовні вимоги ТОВ «Спектрум Ессетс» про стягнення із
ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договором у розмірі 913 657,94 грн є недоведеними.

Разом з тим суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову ще й з підстави пропуску строку  позовної давності.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності.
У постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Отже, наслідки спливу позовної давності застосовується лише до обґрунтованого позову за наявності заяви відповідача.

За обставин, коли позов не доведено, посилання суду першої інстанції на сплив позовної давності і застосування відповідних наслідків є порушенням норм матеріального права.

З оглядку на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності, оскільки заявлений позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю вимог. 

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні спору суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволена частково та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року скасувати й ухвалити нове рішення. 

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за позивачем. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                     С. К. Медвецький 

судді:                                                             С. Г. Копаничук 

                                                          В. В. Оніщук