КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110

Унікальний номер справи 757/24269/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/10222/2020	Головуючий у суді першої інстанції - Матійчук Г.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
27 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                              Оніщук М.І.,
судді                                                   Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,
секретар                                             Ющенко Я.М.,
за участю:
представника стягувача                 ОСОБА_1 ,                                  
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Яндян Оленою Анатоліївною, яка діє на підставі договору, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, стягувач: ОСОБА_3 , 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Дмитро Валентинович звернувся до Печерського районного суду міста Києва з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 757/24269/15-ц від 27.03.2018 року, виданим Печерським районним судом міста Києва.
В обґрунтування подання приватний виконавець вказував, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 56971239 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва, виданого 27.03.2018 року у справі № 757/24269/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 1 237 453 грн. 44 коп.
Незважаючи на обізнаність боржника як про існуючу в нього заборгованість перед ОСОБА_3 , так і про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, останній ухиляється від виконання судового рішення, а також вчиняє дії, що ускладнюють та унеможливлюють його виконання.
За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України є єдиним можливим заходом забезпечення виконання рішення та впливу на боржника для виконання ним законних обов'язків, встановлених Законом України "Про виконавче провадження", приватний виконавець просив подання задовольнити.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року подання приватного виконавця задоволено. Тимчасово обмежено боржника у виконавчому провадженні № 56971239 ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання майнових зобов'язань, покладених на нього рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2018 року, без вилучення закордонного паспорту (а.с. 45, 46).
            В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання приватного виконавця у повному обсязі.
            Так, обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було з`ясовано всіх обставин справи та не враховано положень Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не перевірено факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням; не визначено, у чому саме полягає навмисне ухилення від виконання зобов`язання; не обгрунтовано яким чином поїздки боржника за кордон негативно впливають на виконання рішення суду; не враховано факту подання ним заяви від 11.11.2019 року, в якій він зобов'язався щомісячно сплачувати грошові кошти у розмірі не менше 5 000 грн. 00 коп.; факт здійснення ним 24.02.2020 року оплати на рахунок приватного виконавця частини боргу у розмірі 15 000 грн. 00 коп.
            При цьому, вказує на недоведеність приватним виконавцем факту належного ним повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження (а.с. 50-53). 
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.07.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 75,76).
            29.07.2020 року до суду надійшов відзив приватного виконавця на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення (а.с. 84-89).
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.08.2020 року справу призначено до розгляду (а.с. 107).
            Представник стягувача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.
            Боржник та його представник повторно не з'явилися у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, слід зазначити, що судове засідання, призначено на 07.10.2020 року, було відкладено за клопотанням представника боржника. 26.10.2020 року до суду знову надійшло клопотання представника боржника, в якому він просив відкласти розгляд справи у зв'язку з його перебуванням у відрядженні за межами України. Боржник про причини своєї неявки суд не повідомив, не з'явився та не забезпечив участь у справі іншого представника.
Приватний виконавець у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомленийналежним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 та ч. 4 ст. 441 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які повторно не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника стягувача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. перебуває виконавче провадження № 56971239 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва, виданого 18.07.2018 року у справі № 757/24269/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1 237 453 грн. 44 коп.
При цьому, з наявних у матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що приватнимвиконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа суду, як то: накладення арешту на майно боржника, накладення арешту на кошти боржника, здійснення запитів до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів, тощо.
Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, приватний виконавець, як на підставу для його задоволення, вказував, що незважаючи на обізнаність боржника як про існуючу в нього заборгованість перед ОСОБА_3 , так і про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, останній ухиляється від виконання судового рішення, а також вчиняє дії, що ускладнюють та унеможливлюють його виконання.
Так, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань. 
Як передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань. 
Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.
Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
В свою чергу, відповідно до ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Крім того, як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 своєї постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року за № 6, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв'язку із цим, у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК України, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що в силу положень ст. 441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, саме приватний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань. 
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що додані до подання матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, яке набрало законної сили та виконується в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а вжиті приватним виконавцем заходи, спрямовані на виконання рішення суду, не досягли бажаного результату.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту повідомлень ПАТ "Універсал Банк" від 22.07.2019 року за вих. № 661664 та від 17.10.2019 року за вих. № 10977, боржником було відкрито рахунки у вказаному банку. У період з 22.07.2019 року по 10.10.2019 року на рахунок боржника надійшли грошові кошти у розмірі 780 945 грн. 96 коп. та переказано 756 947 грн. 66 коп.
Постановою приватного виконавця було від 08.10.2019 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також на всіх інших відкритих рахунках, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
При цьому, оскільки 13.12.2019 року АТ "Перший Український Міжнародний Банк" надіслало приватному виконавцю повідомлення про відкриття боржником  03.12.2019 року рахунку № 88027, 13.12.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку банку.
Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували, що у вказаний період боржником вчинялися будь-які дії щодо виконання рішення суду, а кошти, які містилися на вищенаведених рахунках, належали не йому, матеріали справи не містять. 
Натомість, відкриття боржником рахунку в АТ "ПУМБ" після винесення приватним виконавцем постанови про арешт коштів боржника, свідчать про умисне ухилення від виконання боржником рішення суду, а також про уникнення негативних наслідків винесення постанов про арешт коштів боржника.
Посилання апелянта на те, що він направляв на адресу приватного виконавця заяву від 11.11.2019 року про зобов`язання щомісячно сплачувати в рахунок погашення заборгованості грошові кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп., колегія суддів оцінює критично, адже боржник, достеменно знаючи про судове рішення щодо стягнення з нього боргу, яке набрало законної сили, зобов`язаний негайно його виконати самостійно або сприяти виконанню його приватним виконавцем.
Щодо факту здійснення боржником оплати на рахунок приватного виконавця частини заборгованості у розмірі 15 000 грн. 00 коп., слід зазначити, що вказаний платіж було проведено 24.02.2020 року, тобто більш ніж через місяць після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали та за чотири дні до дня звернення до суду з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.
Також, як вбачається зі змісту повідомлення Територіального сервісного центру № 8046 РСЦ МВС України в м. Києві (вих. № 31/26-1430/1 від 23.08.2018 року), за боржником зареєстровано транспортний засіб BMW528і 1997, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
У зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження вказаного транспортного засобу, постановою приватного виконавця від 28.08.2018 року його було оголошено в розшук.
Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру № 8046 РСЦ МВС в м. Києві (вих. № 31-26-16855 від 13.09.2018 року) на транспортний засіб боржника в НАІС ДДАІ було накладено обтяження: Арешт та/або заборона відчуження.
На підставі вимоги приватного виконавця від 13.12.2019 року боржника було зобов'язано до 20.12.2019 року надати для здійснення опису належний йому транспортний засіб BMW528і 1997, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Однак, доказів того, що вказана вимога приватного виконавця була виконана боржником, або не була виконана з поважних причин, матеріали виконавчого провадження також не містять.
Доводи апелянта про те, що вищенаведений транспортний засіб перебуває на зберіганні у іншої особи на підставі акту про приймання-передачу транспортного засобу від 27.01.2019 року, що, як наслідок, виключало можливість виконати вимогу приватного виконавця, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідного витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна в заставу транспортного засобу боржником надано не було.
За вказаних обставин, а також враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що невиконання боржником рішення суду не зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.
Тобто, обставини, які склалися, свідчать, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, а також вчиняє дії, як роблять неможливим та ускладнюють його виконання, що є неприпустимим в силу вимог закону і порушують права стягувача на своєчасне виконання судового рішення і одержання власних коштів від боржника.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Яндян Оленою Анатоліївною, - залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, стягувач: ОСОБА_3 ,  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 23 листопада 2020 року.
 
Суддя-доповідач                                                                  М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                      В.А. Шебуєва 
 
                                                                                                Г.В. Крижанівська