ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

05 листопада 2020 року                                                                м.Суми
                                                               Справа №2-495/10 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/2130/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,
сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Калініна Сергія Костянтиновича 
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Черних О.М., у приміщенні Сумського районного суду Сумської області, повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В :
       14 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 червня 2006 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано рішенням суду від 25 грудня 2007 року, з відповідачем з лютого 2007 року проживають окремо. Вимушена звернутись до суду тому, що відповідач коштів на утримання сина добровільно не надає і заявляє, що платити аліменти не буде.
       Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця до його повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
       Рішенням Сумського районного суду від 11 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.
       05 липня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину.
       Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Сумського районного суду від 11 травня 2010 року був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження по стягненню з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки у нього виникли сумніви щодо батьківства, він звернувся до суду з позовною заявою про оспорювання батьківства. За результатами проведеної генетичної експертизи та молекулярно-генетичним дослідженням було встановлено, що його біологічне батьківство по відношенню до ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , повністю виключається. Рішенням Сумського районного суду від 17 грудня 2010 року позов про оспорювання батьківства задоволений та виключені відомості з актового запису про нього, як батька дитини. Аліментів на підставі рішення суду він не сплачував та вважав, що вони автоматично не будуть стягуватися після виключення відомостей про нього як батька з свідоцтва про народження дитини.
       Посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, просить поновити строк на подання заяви про скасування рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 травня 2010 року за нововиявленими обставинами, скасувати рішення по цивільній справі про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
       Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2019 року заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення Сумського районного суду Сумської області від 11.05.2010 року про стягнення аліментів на дитину за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Сумського районного суду від 11.05.2010 року – скасовано за нововиявленими обставинами.
       Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину відмовлено.
       В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Калінін С.К., посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить поновити строк звернення до суду з апеляційною скаргою у зв`язку з пропущенням строку з поважних причин, скасувати рішення Сумського районного суду від 26.11.2019 року та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_4 в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
       У доводах вказує, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду.
Посилається на те, що ухвала Сумського районного суду Сумської області від 08.08.2019 року постановлена за межами вимог ЦПК України. Окрім того зазначає, що відсутні підстави для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
       Ухвалою Сумського апеляційного суду від 24 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Калініна С.К. на рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року.
       Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін С.К. задоволено. Ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 січня 2020 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та її представника адвоката Калініна С.К., які підтримали апеляційну скаргу, відповідача, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що сторони з 10.06.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с. 3), який розірвано рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 грудня 2007 року (т.1, а.с. 4). Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с. 2). З довідки виконавчого комітету Яструбинської сільської ради Сумського району Сумської області вбачається, що дитина ОСОБА_4 , 2006 року народження проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні (т.1, а.с. 5).
       Рішенням Сумського районного суду від 11 травня 2010 року (т.1, а.с. 14) позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задоволено.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 грудня 2010 року (т.1., а.с. 50) позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства задоволено повністю. Виключено відомості про ОСОБА_4 , як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису № 05 від 05 липня 2006 року про його народження, вчиненого виконкомом Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області.
В п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 140 СК стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року; п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України в редакції після 15 грудня 2017 року). 
Відповідач звернувся до суду із заявою про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами 05 липня 2019 року (т.1, а.с. 44-45), подавши клопотання про поновлення строку на оскарження рішення за нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 56).
Відкриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява подана з додержанням ст. 426 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (далі – ЦПК України), підстав для повернення заяви або відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами не вбачається.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду заяву ОСОБА_4 про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом першим частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
За змістом пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку із зазначеною підставою може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
Пунктом першим частини другої статті 424 ЦПК України визначено, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, – не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
Строки, визначені в частині другій статті 424 ЦПК України, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).
Аналогічна норма містилася в абзаці другому ч. 1 ст. 362 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року). 
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 травня 2010 року набрало законної сили 19.05.2010 року, а відповідач звернувся із заявою про скасування цього рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 05.07.2019 року, тобто після спливу трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, який поновленню не підлягає.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду зправ людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
       Так, три роки – це строк, після закінчення якого така заява за будь-яких обставин вже не може бути подана (преклюзивний строк), а якщо вона подана протягом трьох років, але після спливу одного місяця з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду, то за наявності відповідного клопотання учасника справи (стаття 72 ЦПК України 2004 року) такий строк може бути поновлений. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 704/1393/15-ц у постанові від 24 липня 2019 року.
       Таким чином, трирічний строк на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, наведений в ч.2 ст. 424 ЦПК України являє собою строк реалізації стороною права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної помилки, а тому за своєю правовою природою встановлений даною нормою строк (3 роки) є присічним і не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.
Суд першої інстанції в порушення наведених норм процесуального права помилково відкрив провадження за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами та розглянув її по суті. 
Крім того судом було порушено порядок розгляду заяви про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами. Суд спочатку постановив ухвалу про задоволення заяви та скасування рішення Сумського районного суду від 11 травня 2010 року, а потім ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову. В той час як п. 1 ч. 4 ст. 429 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд ухвалює нове рішення. 
        Отже, виходячи з викладеного ухвала Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2019 року та рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року, постановлені судом першої інстанції за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами, підлягають скасуванню із залишенням вказаної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, який поновленню не підлягає. 
       Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Калініна Сергія Костянтиновича задовольнити частково.
       Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2019 року та рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року скасувати.
       Заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 травня 2010 року про стягнення аліментів на дитину за нововиявленими обставинами – залишити без розгляду. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2020 року.

Головуючий - Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина