27.10.20
22-ц/812/1827/20
Провадження № 22-ц/812/1827/20         Доповідач апеляційної інстанції-Тищук Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року                                             м. Миколаїв
                                                                                  справа № 487/2769/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Тищук Н.О.,
       суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В., 
       із секретарем Біляєвою В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 6 серпня 2020 року суддею Кузьменком В.В. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 
про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позивачка зазначала, що з 27 вересня 2017 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилаючись на те, що син перебуває на її утриманні, відповідач повноцінної участі в утриманні сина не приймає, але погодився сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини заробітку, просила стягнути з нього аліменти саме у такому розмірі.
Сторони участі у судовому засіданні не брали, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка наполягала на задоволенні позову. Відповідач не заперечував проти його задоволення.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2020 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2020 року, до досягнення повноліття.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив рішення змінити, зменшивши розмір аліментів з Ѕ до ј частини.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити, позивач та її представник - відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Згідно з частиною 3 статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК).
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2017 року (а.с. 9).
Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Відповідач ОСОБА_1 працює хірургом-урологом КНП «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни», де розмір його заробітної плати складає у середньому 4 420 грн.
Також відповідач є інвалідом ІІІ групи та отримує 1 712 грн. державної соціальної допомоги.
Відомостей про наявність інших доходів відповідача сторонами не надано.
Прожитковий мінімум для дитини у віці до шести років з липня 2020 року складає 1 895 грн. Обов`язки батька та матері в утриманні дитини є рівними, тому мінімальний розмір аліментів, що підлягає сплаті відповідачем складає 925, 50 грн.
Стягнення з ОСОБА_1 Ѕ частини доходів призведе до отримання дитиною більшої суми грошових коштів, ніж Ѕ частина прожиткового мінімуму для дитини такого віку, проте буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
В матеріалах справи наявна заява відповідача з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доказів часткового визнання ним позову матеріали справи не містять. Таким чином, доводи апелянта про згоду сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини тільки до досягнення дитиною трирічного віку, з подальшим зменшенням до Ѕ частини, жодним доказом не підтверджуються, тому не можуть слугувати підставою для зміни судового рішення.
Посилання апелянта на стягнення з нього 1 500 грн. на утримання дружини також не може бути підставою для зміни розміру стягуваних аліментів, оскільки таке рішення було прийнято після стягнення аліментів на утримання дитини та не могло враховуватись при його постановленні. 
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, з урахуванням рішення суду про стягнення аліментів на утримання дружини, апелянт не позбавлений можливості захисту своїх прав в майбутньому. 
Викладені обставини є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук
Судді:                                                Т.Б.Кушнірова
І.В.Лівінський
                                                                                       
---------------------------------
Повну постанову складено 27 жовтня 2020 року