ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2020 р.           Справа№ 911/3981/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Коробенка Г.П. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Національного банку України
на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.07.2020  (повний текст складено 20.08.2020)
у справі №911/3981/16 (суддя Ярема В.А.)
за позовом Національного банку України 
до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" 
про звернення стягнення на предмет іпотеки,

УСТАНОВИВ:
Ухвалою  Господарського суду Київської області від 28 липня 2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішеннями у справі № 910/9625/20.
Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Національний банк України звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки провадження у даній справі було порушено у грудні 2016 року, відповідачем цілеспрямовано вчинялись дії щодо затягування розгляду справи, які полягали у поданні численних позовів з метою зупинення провадження у справі; розгляд справи №910/9625/20 не є перешкодою для встановлення суттєвих обставин у даній справі; відповідач не позбавлений права у відзиві посилатись на припинення договору іпотеки і суд може надати оцінку цим доводам; за наявності відповідних підстав рішення може бути переглянуто за нововиявленими обставинами; у справі №910/9625/20  предметом розгляду є припинення іпотеки щодо незначної частини майна; фактична наявність чи відсутність майна, на яке звертається стягнення, може бути встановлена в процесі виконання рішення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2020 року поновлення строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 10 жовтня 2020 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута  у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.
13 жовтня 2020 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений до суду 09.10.2020), у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що дана справа та справа №910/9635/20 є пов`язаними, оскільки у справі №910/9635/20 розглядається питання щодо визнання припиненою іпотеки з підстав загибелі майна, що є його предметом; вимоги до Національного банку України про визнання іпотеки припиненою не підсудні Господарському суду Київської області;  суд при розгляді даної справи не може виходити за межі позовних вимог та не може встановлювати обставини щодо припинення іпотеки;
Частиною 2 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 21.10.2020, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі колегію суддів у складі головуючого судді: Козир Т. П., суддів: Коробенка Г. П., Агрикової О.В.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2016 року Національний банк України (позивач) звернувся у Господарський суд Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" (відповідач) та просив суд в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (третя особа) в  загальній сумі 1 539 568 525,35 грн за кредитними договорами, звернути стягнення на предмет іпотеки, за іпотечними договорами від 16.02.2015 та від 17.06.2015 укладеними між позивачем та відповідачем,  - єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Запорожця Петра (нова назва вул.Івана Кожедуба), будинок №361, а також устаткування, обладнання, машини та інвентар, мережі та передавальні пристрої, та транспортні засоби (згідно переліків), встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 1 433 023 400 грн без ПДВ.
В обґрунтування           позову позивач посилався на те, що він набув право звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань за Кредитними договорами та початком процедури ліквідації боржника.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.12.2016 року порушено провадження у справі.
16 січня 2017 року відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справ №910/24073/16 та № 910/24075/16, які розглядаються господарським судом міста Києва, і предметом спору у яких є визнання недійсними догорів іпотеки, звернення стягнення за якими розглядається у даній справі.
Ухвалою господарського суду Київської області від 17.01.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017, було зупинено провадження у справі до вирішення господарським судом міста Києва справи №910/24075/16 за позовом ПрАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" до НБУ та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання іпотечного договору від 16.02.2015 недійсним та справи №910/24073/16 за позовом ПрАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" до НБУ та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання іпотечного договору від 17.06.2015 недійсним.
Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017 касаційну скаргу Національного банку України задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 та ухвалу господарського суду Київської області від 17.01.2017 скасовано. Справу передано на розгляд господарського суду Київської області.
13 листопада 2017 року відповідач подав зустрічний позов до позивача та третьої особи про визнання недійсними Іпотечних договорів.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.11.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та постановою Верховного Суду від 01.02.2018, відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви відповідача.
22 травня 2018 року відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження в справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №910/24075/16, №910/1948/18 та №910/2308/18, оскільки у відповідних справах ПрАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" оспорює дійсність іпотечних договорів від 16.02.2015 та 17.06.2015. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.06.2018, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018, зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №910/24075/16, №910/1948/18 та 910/2308/18.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2020 поновлено провадження у справі у зв`язку із усуненням обставин, які стали підставою для його зупинення.
Так, у справах  №910/24075/16, №910/1948/18 та 910/2308/18 набрали законної сили судові рішення, якими відповідачу було відмовлено у задоволенні позовів про визнання недійсними іпотечних договорів.
23 липня 2020 року відповідач в черговий подав клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/9625/20 за позовом ПрАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" до Національного банку України та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про визнання припиненою іпотеки майна, іпотечних договорів №181 від 16.02.2015 та №454 від 17.06.2015, згідно переліку.
В обґрунтування клопотання відповідач посилався на те, що ним подано до Господарського суду міста Києва позов про визнання припиненою іпотеки майна, яке передавалось в іпотеку згідно іпотечних договорів №181 від 16.02.2015 та №454 від 17.06.2015, у зв`язку із його знищенням.
За доводами відповідача, у суду відсутня можливість при розгляді даної справи по суті заявлених позовних вимог, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, надавати правову оцінку обставинам припинення іпотеки майна, оскільки це призведе до виходу за межі позовних вимог, а  у відповідача також  відсутня можливість заявити зустрічний позов в даній справі, оскільки вимоги про визнання іпотечних договорів припиненими спрямовані, зокрема, до НБУ, відтак, спір підсудний виключно Господарському суду міста Києва на підставі ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України.
Позивач, заперечуючи проти вказаного клопотання відповідача, посилався  на недобросовісність поведінки відповідача, яка виявляється у неодноразовому зверненні із клопотаннями про зупинення провадження в даній справі та поданні численних позовів з метою затягування розгляду даної справи, що унеможливлює захист порушених прав НБУ. При  цьому відповідач не позбавлений можливості в межах даної справи обґрунтовувати свої заперечення доводами щодо відсутності предмету іпотеки, так і Господарський суд Київської області не позбавлений можливості самостійно встановити обставини припинення іпотеки на майно. У разі задоволення позовних вимог в даній справі, після відкриття виконавчого провадження, державний виконавець досліджуватиме наявність предмету іпотеки на яке звертається стягнення та у разі його відсутності або знищенні не зможе його виявити, описати та оцінити.
Оскаржуваною ухвалою Господарський суд Київської області 28 липня 2020 року суд на підставі п.5 ч. 1 ст.227 ГПК України зупинив провадження у справі, до набрання законної сили судовим рішеннями у справі №910/9625/20.
Вказана ухвала мотивована тим, що у справі №910/9625/20 встановлюватимуться обставини припинення іпотеки на майно за іпотечними договорами від 16.02.2015 та 17.06.2015, що можуть вплинути на встановлення істотних обставин та їх правову оцінку в межах даної справи, тоді як встановлення таких обставин лежить поза межами предмету та підстав позову в даній справі, що позбавляє можливості самостійного встановлення означених обставини у ній, суд дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №910/9625/20.
Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Пунктом 5 частини 1 статті  227 ГПК України встановлено, що  суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Підстава, передбачена пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України, виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
Зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.
З наведених у зазначеній нормі підстав вбачається, що провадження у справі може бути зупинено лише до закінчення її розгляду по суті і для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи.
Однак, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі не містить аргументованих та переконливих мотивів доцільності зупинення провадження у справі, як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення господарської справи №910/9625/20, так і стосовно того, що зібрані по справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду, що суперечить вимогам пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, яким унормовано, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Так,  місцевий господарський суд вказав, що у справі №910/9625/20 встановлюватимуться обставини припинення іпотеки на майно за іпотечними договорами, однак при цьому не  врахував, що предметом розгляду у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки (який складається з 30 будівель, 28 транспортних засобів та 1461 одиниць устаткування, обладнання тощо), а у справі №910/9625/20 розглядається припинення іпотеки лише щодо частини майна (1 будівля, 8 транспортних засобів, 210 одиниць устаткування, обладнання тощо).
Окрім цього, згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частина 1 статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69    рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
При цьому, стаття 69 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) встановлювала, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а  відповідно до статті 195 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Як зазначалось вище, провадження у даній справі порушено 09.12.2016, розгляд справи неодноразово відкладався, за клопотаннями відповідача провадження  у справі неодноразово зупинялося у зв`язку із поданням позовних заяв, у задоволенні яких в  подальшому  судами було відмовлено. 
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з аргументами апелянта про те, що зупинення провадження у справі є недоцільним та грубо порушує право учасників процесу на розгляд спору в розумні строки.
Відповідно до п. 4  ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За таких обставин ухвалу Господарського суду Київської області визнати законною та обґрунтованою не можна, тому вона підлягає скасуванню  з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.
Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.
Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Національного банку України   задовольнити.
2. Скасувати ухвалу Господарського суду  Київської області від 28 липня 2020 року. 
3. Справу передати на розгляд до Господарського суду Київської області.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Верховного суду.
          Повний текст постанови складено 21.10.2020.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                Г.П. Коробенко