ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17507/18                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року                                                                                                                 м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Єгорової Н.М., Парінова А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія» «Стиль Буд» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Податкової вимоги та Рішення про опис майна у податкову заставу, - 
В С Т А Н О В И В:
Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи           (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Відповідачем подано апеляційну скаргу в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності сплати Позивачем до бюджету податку на додану вартість, про що складено відповідний Акт від 15.08.2018 року № 15016/26-15-12-13-20 (надалі - Акт), копія якого наявна в матеріалах справи                           (Т.1, а.с.16-18).
Перевіркою встановлено порушення Позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, передбачених п.п. 57.1, 57.3             ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України з урахуванням ст. 102 Податкового кодексу України.
На підставі зазначених порушень, Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Ш» від 03 вересня 2018 року №№0588551213, 0588531213, якими Позивача зобов`язано сплати штраф з податку на додану вартість у розмірі 10% у сумі 8948,21 грн. та у розмірі 20% у сумі 52601,44 грн.
26 вересня 2018 року Відповідачем прийнято Податкову вимогу форми «Ю»            №184449-17 на суму 46640,05 грн. та Рішення про опис майна в податкову заставу   №184449-17, копії яких також наявні в матеріалах справи (а.с.19,20).
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з п. 87.1. ст. 87. Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.41. статті 43 цього Кодексу; за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.
Відповідно до п. 87.9. ст. 87. Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Згідно з п. 126.1. ст. 126. Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як вбачається з матеріалів справи, платежі з податку на додану вартість, які здійснено Позивачем, Відповідачем зараховано за попередні податкові періоди, через відображення в інтегрованій картці обліку грошового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 29 липня 2014 року №№ 0002332203 та 0002322203 та від 05 листопада          2014 року № 0003452203.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2014 року у справі №826/11254/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Стиль Буд» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Проте, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року апеляційну скаргу задоволено; Постанову Окружного адміністративного суду           м. Києва від 11 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення                  №№ 0002332203 та 0002322203 від 29.07.2014 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі №826/11254/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Стиль Буд» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у                   м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Крім того, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2014 року, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року, у справі №826/17885/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Стиль Буд» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі м. Києва Головного управління Міндоходів у м. Києві від 05.11.2014 № 0003452203.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 квітня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2015 та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2015 у справі № 826/17885/14.
Оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили скасовано податкові повідомлення-рішення від 29 липня 2014 року №№ 0002332203 та 0002322203 та від                   05 листопада 2014 року № 0003452203, грошове зобов`язання є неузгодженим.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржені Позивачем податкові повідомлення-рішення, Податкова вимога та Рішення про опис майна у податкову заставу Відповідача є протиправними і підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з частиною другою ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дану справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
А згідно з п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                26 лютого 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.
Постанову складено в повному обсязі 05.10.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                 Бабенко К.А.

Судді:                                                                                                                     Єгорова Н.М.

                                                                                                                             Парінов А.Б.