УХВАЛА

23 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/642/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.

розглянувши матеріали касаційної скарги Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2020
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020

у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таск-Брокер"
до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку,
Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві
про відшкодування шкоди, -            

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 у справі № 910/642/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Таск-Брокер" (далі - ТОВ "Таск-Брокер") до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - НКЦПФР) задоволено частково. Стягнуто з НКЦПФР на користь ТОВ "Таск-Брокер" 108   000,00 грн шкоди. У позові до НКЦПФР в іншій частині відмовлено. Стягнуто з НКЦПФР у доход Державного бюджету 2 102 грн судового збору. У позові ТОВ "Таск-Брокер" до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві відмовлено.

14.12.2020 - НКЦПФР подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у справі № 910/642/20, в якій скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження, зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, скасувати вищевказані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ "Таск-Брокер" у задоволенні позовних вимог.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи 
№ 910/642/20 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, 
Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 21.12.2020.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/642/20 за касаційною скаргою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною 5 статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 установлено у розмірі 
 2 102,00 грн.

У пункті 1 частини 1 статті 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у справі № 910/642/20 є відшкодування шкоди в розмірі 108   000,00 грн, що становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн - станом на 2020 рік), а тому у розумінні ГПК України ця справа є малозначною.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, у касаційній скарзі та у додатках до касаційної скарги не наведено обґрунтування наявності випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, для касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у справі № 910/642/20, а тому, виходячи із вимог пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, вищевказані судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява 
№ 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі 
№ 910/642/20 за касаційною скаргою НКЦПФР на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою НКЦПФР, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020, колегією суддів не розглядається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, пунктом 2 частини 3 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, - 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у справі 
№ 910/642/20.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі платіжне доручення 
№ 1476 від 26.11.2020 на суму 4 204,00 грн) повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          С.В. Жуков

Судді                                                                                                    К.М. Огороднік

                                                                                                                 Н.Г. Ткаченко