УХВАЛА

08 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №520/4079/19
адміністративне провадження №К/9901/30673/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Хохуляка В.В.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Олендера І.Я., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від  04 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від          05 жовтня 2020 року у справі №520/4079/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00005817306 від 15 квітня 2019 року;
- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору.
- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від          05 жовтня 2020 року, адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Державної податкової служби у Харківській області 13 листопада                2020 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі заявник посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вказує на неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

Відповідач вважає оскаржувані судові рішення незаконними та необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме вказує на неправильне застосування положень підпункту 197.1.5 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та неврахування приписів статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та просить їх скасувати.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що скасування в судовому порядку наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » від 11 березня 2019 року №1694 та визнання незаконними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у справі №520/11278/19 є безумовною підставою для визнання незаконними прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень.

Суд апеляційної інстанції залишаючи апеляційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін керувався висновком Верховного Суду та здійснював посилання на відповідну постанову Верховного Суду від 20 вересня 2019 року у справі №340/1931/18.

Однак, відповідач не погоджується із застосованим судом апеляційної інстанції висновком Верховного Суду.

На думку податкового органу судом апеляційної інстанції не враховано, що під час розгляду справи №520/4079/19 у суді першої інстанції наказ про проведення позапланової документальної перевірки від 11 березня 2019 року №1694 не оскаржувався, а рішення, якими було визнано протиправними такий наказ були відсутні.

Проте Верховний Суд не вважає вказані доводи податкового органу обґрунтованими, оскільки обставини, встановлені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі №520/11278/19 та які були враховані судом апеляційної інстанції у постанові від 05 жовтня 2020 року, мають преюдиційне значення у вирішенні даної справи.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає необхідність перевірки застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною першою статті 328, пунктом 6 частини першої статті 333 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі №520/4079/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                                    В.В. Хохуляк

          Л.І. Бившева

                                                                                                    І.Я. Олендер