ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 р.	Справа № 520/3813/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.09.20 року по справі № 520/3813/2020
за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабель Трейд"      
до           Київської митниці Держмитслужби                    
про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кабель Трейд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про: 
1) визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA 100020/2020/000005/2 від 07.02.2020; 
2) визнання протиправною та скасування картки відмови Київської митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100020/2020/00054 від 07.02.2020; 
3) стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Кабель Трейд” суму сплаченого згідно платіжного доручення № 8406 від 12.03.2020 судового збору у розмірі 4204 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року позов - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA 100020/2020/000005/2 від 07.02.2020; 
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100020/2020/00054 від 07.02.2020.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабель Трейд" (м. Харків, вул. Короленка, буд.25, РНОКПП 38632904) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (місцезнаходження - м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-А, код ЄДРПОУ - 43337359) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири гривні).
Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Представник позивача надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачає, крім того клопотав про розгляд справи без його участі.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 31.10.2019 між компанією - нерезидентом Zhejiang Kue Cable Co Ltd (продавець) та TOB "Кабель Трейд" (покупець) укладено контракт № СТ-31102019, згідно п. 1.1 якого продавець зобов`язується на підставі замовлення покупця, оформленого у вигляді додатку до контракту, виробити та поставити товар. 
Додатком № 1 від 31.10.2019 до контракту № СТ-31102019 від 31.10.2019 сторонами погоджено виробництво та поставку продавцем на адресу покупця товару на загальну суму 18700 дол. США. Умови поставки – FOB Ningbo Китай. Інкотермс 2010. Умови оплати: 30 % - передплата, 70 % - перед телекс релізом. 
На виконання умов вказаного додатку, продавцем на адресу покупця виставлено інвойс № CT-31102019 від 04.12.2019 на суму 18700 дол. США, який сплачено повному обсязі, що підтверджено платіжними дорученнями № 8281 від 14.11.2019 на суму 5 610 дол. США (30%), № 67 від 10.01.2020 на суму 13 090 дол. США (70%).
Товар, визначений додатком № 1 від 31.10.2019 до контракту № СТ-31102019 від 31.10.2019 транспортовано до Південного морського торгового порту морським транспортом із залученням перевізника - ТОВ “Керріленд Логістикс ЛТД” згідно договору № KL-227/18 від 23.05.2018, що підтверджено коносаментом № SOI 19122433-В від 25.12.2019 та міжнародною вантажно-митною декларацією (CMR) № 740843 від 03.02.2020.
ТОВ “Кабель Трейд” 04.02.2020 було сформовано та направлено засобами електронного зв`язку до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію щодо оформлення вищезазначеного товару, яка того ж дня була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера НОМЕР_1 .
На підтвердження заявленої у митній декларації № UA 100020/2020/013665 від 04.02.2020 митної вартості товару, яка становить 497512,57 грн. позивачем        07.02.2020 були надані наступні документи: - інвойс № СТ-31102019 від 04.12.2019 на суму 18700 дол. США; - коносамент № SOI 19122433-В від 25.12.2019; - CMR № 740843 від 03.02.2020; - довідка про транспортні витрати перевізника ТОВ “Керріленд Логістикс ЛТД” № CLL08205 від 03.02.2020; - додаток № 1 від 31.10.2019 до контракту № СТ-31102019 від 31.10.2019; - контракт № СТ-31102019 від 31.10.2019.
Як стверджує позивач у позовній заяві, що не заперечується митним органом у відзиві на позов, 04.02.2020 на усну вимогу службової особи митного органу ТОВ “Кабель Трейд” були також надані: експортна митна декларація країни походження товару (Китай); платіжні доручення № 8281 від 14.11.2019, № 67 від 10.01.2020; прайс - лист виробника товару; інформаційний лист щодо використання придбаного товару № 0402/20 від 04.02.2020; видаткові накладні № 13056 від 13.05.2019, № 02043 від 02.04.2019, № 25105 від 25.10.2019.
Посадовою особою митниці проведено 07.02.2020р. процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів та встановлено, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, а саме: згідно положень зовнішньоекономічного контракту від 31.10.2019 № СТ-31102019, доповнення до контракту від 31.10.2019 №1 та графи 20 митної декларації від 04.02.2020 №UA100020/2020/013665, умовами поставки даної партії товарів є FOB - Ningbo (Китай). За умовами терміну FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. В той же час, відповідно до документів, наданих до митного оформлення, відсутній зв`язок (угода) між ТОВ “Керріленд логістик ЛТД”, який надавав транспортно-експедиційні послуги щодо морського перевезення, та безпосередньо одержувачем товару ТОВ “Кабель Трейд”, який має сплатити дані витрати на користь ТОВ “Керріленд логістик ЛТД”; в копії декларації країни відправлення, наданій декларантом, вказано коносамент №589321601В, але у МД від 04.02.2020 №UA100020/2020/013665 зазначено документ за № SO119122433-В, який також надано до митного оформленім.
З метою закінчення митного оформлення за спірною митною декларацією, ТОВ “Кабель Трейд” 07.02.2020 до митного органу було надіслано лист з проханням визнати заявлену декларантом митну вартість на підставі наданих документів та завершити митне оформлення. 
07.02.2020 Київською митницею Держмитслужби винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100020/2020/000005/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації № UA 100020/2020/00054.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та недоведеності відповідачем в ході судового розгляду справи правомірності прийнятих рішень. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п.23 ч.1 ст.4  Митного  Кодексу  України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)  митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Положеннями п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митні формальності становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.
Відповідно до ч.18 п.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, фактурною вартістю є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.
Виходячи з положень ч.1 ст.49 Митного кодексу України, вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Приписами ч.1 ст.52 Кодексу передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу ч.ч.1 та 2 ст.53 Митного кодексу України вбачається, що Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями  статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних   формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Як свідчать   матеріали   справи, декларантом разом із вищевказаними митними деклараціями було подано всі необхідні документи щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товару.
При цьому, митну вартість товарів декларантом було визначено та заявлено за першим методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Положеннями ч.1 ст.58 Кодексу визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
При цьому, відповідно до п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями ч.7 ст.54 Митного кодексу України  у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою  статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу  або до суду.
Згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 Митного кодексу України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної  скарги  відповідача про те, що  подані  декларантом митниці документи  разом  з митною декларацією  не містили  всіх  відомостей, що підтверджують числові  значення складових  митної вартості товару, зокрема понесених ТОВ “Кабель Трейд” транспортних витрат.
Як  свідчать матеріали справи,  позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що вартість транспортних витрат на момент подання ТОВ “Кабель Трейд” митної декларації № UA100020/2020/013665 від 04.02.2020 була підтверджена довідкою про транспортні витрати перевізника ТОВ “Керріленд Логістикс ЛТД” № CLL08205 від 03.02.2020.(а.с.26)
Зазначена у цій довідці вартість перевезення разом з вартістю товару, визначеного інвойсом № СТ-31102019 від 04.12.2019, повністю відповідає вартості товару, зазначеній декларантом у гр. 12 митної декларації № UA 100020/2020/013665 від 04.02.2020.
Як вже було зазначено вище, до митного оформлення митної декларації № UA 100020/2020/013665 від 04.02.2020 ТОВ “Кабель Трейд” було надано: інвойс № CT-31102019 від 04.12.2019 на суму 18 700 дол. США, який містив посилання на контракт № СТ-31102019 від 31.10.2019 та додаток до нього № СТ-31102019 від 04.12.2019 (а.с.23); коносамент № 80119122433-В від 25.12.2019 (а.с.24); CMR № 740843 від 03.02.2020 (а.с.29); довідку про транспортні витрати перевізника ТОВ “Керріленд Логістикс ЛТД” № CLL08205 від 03.02.2020 (а.с.26).
Усі вказані документи містять посилання на контейнер, у якому було здійснено транспортування спірної партії товару - TGHU9693829, згідно довідки про транспортні витрати перевізника ТОВ “Керріленд Логістикс ЛТД” № CLL08205 від 03.02.2020 до спірної поставки.
Щодо висновків митного органу про розбіжності у номері коносамента, що зазначена у експортній митній декларації країни походження товару та поданій декларантом 04.02.2020 митній декларації, колегія суддів зазначає, що у експортній митній декларації вказано попередній (орієнтовний) номер коносаменту, який було уточнено при навантаженні судна, що підтверджено листом продавця № 0702 від 07.02.2020 (а.с.74).
При цьому, довідка про транспортні витрати № CLL08205 від 03.02.2020 містить посилання на коносамент № S0119122433-8 (589321601), що підтверджує, що це один і той самий коносамент. 
Посилання відповідача на надання ТОВ “Кабель Трейд” експортної митної декларації, яка складена не офіційною мовою митних союзів, судова колегія оцінює критично та зазначає наступне.
Так, ст. 254 Митного кодексу України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Таким чином, у разі складення документа, що подається до митного оформлення, або офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, митний орган не вправі вимагати від декларанта перекладу такого документа українською мовою.
Зазначена позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 по справі № 520/10709/18.
Позивач в письмових поясненнях зазначив, що вимоги щодо перекладу наданої ТОВ “Кабель Трейд” експортної декларації підприємством від митного органу отримано не було.
Враховуючи вищевикладене, обов`язок щодо надання такого перекладу у позивача відсутній.
Що стосується посилання митного органу на ненадання ТОВ “Кабель Трейд” каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, суд зазначає, що комерційна пропозиція (прайс-лист) виробника товару компанії Zhejiang Kue Cable Co. Ltd, була надана підприємством на усну вимогу митного органу 04.02.2020, копія вказаної комерційної пропозиції (прайс-листа) додано митним органом до матеріалів відзиву на позовну заяву (а.с.131).
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом підтверджена, а подані позивачем під час митного оформлення документи дозволяли митному органу встановити вартість товару.
Належних та допустимих доказів наявності у поданих декларантом до митного оформлення документах розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів матеріали справи не містять, а подані позивачем до відповідача документи в повній мірі підтверджують відомості щодо ціни імпортованого товару.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено, що декларант у деклараціях митної вартості зазначив не усі складові числового значення митної вартості товару. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Також суд враховує, що надані документи за своїм змістом не суперечать один одному, оскільки свідчать про незмінність кількості та ціни товару протягом усього шляху слідування, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.
Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що у митниці були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA 100020/2020/000005/2 від 07.02.2020. 
З приводу вимог позивача щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного значення № UA 100020/2020/00054 від 07.02.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до чч.1,2 ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні – це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до чч. 9, 10 ст. 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.
Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Згідно з ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Отже, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.
Відповідно до ст. 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Таким чином,  картка відмови митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100020/2020/00054 від 07.02.2020  є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року по справі № 520/3813/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Я.В. П`янова    О.В. Присяжнюк   	

Повний текст постанови складено  18.12.2020 року