П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/4146/20	
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 08.10.2020р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого – судді :  Бойка А.В.,
                                суддів:  Єщенка О.В.,
                                                 Шевчук О.А.,
за участю секретаря:     Андрушкевич М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року по справі №400/4146/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи   ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:  
- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни у виконавчому провадженні ВП№62376986 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №400/4435/19, виданого 04.06.2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом.
- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного    міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) негайно здійснити заходи примусового виконання рішення передбачені статтями 10,48,52,56 частинами 2,3 статті 63 та частинами 1,2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, у виконавчому провадженні ВП №62376986 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №400/4435/19 виданого 04.06.2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом, щодо    зобов`язання Миколаївського обласного військового комісаріату здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконного і необґрунтованого судового рішення. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи спір по суті дійшов помилкового висновку про виконання Миколаївським обласним військовим комісаріатом судового рішення у справі №400/4435/19 від 25.02.2020 року, оскільки на день звернення з відповідною скаргою на його адресу не надходило жодних грошових коштів. 
Також вважає, що обов`язковою умовою для стягнення з боржника виконавчого збору є виконання виконавчого документа, за умов вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. Проте, на думку апелянта, відповідач не вживав жодних заходів примусового виконання рішення, а отже безпідставно стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчий збір в сумі 18 892,00 грн. 
З огляду на зазначене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позов. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.06.2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №400/4435/19, яким ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003 року.
19.06.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62376986, а також стягнення виконавчого збору, якими виконавчий орган повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, та про стягнення виконавчого збору в розмірі 18 892,00 грн. 
Вважаючи протиправною бездіяльність головного державного виконавця щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні ВП №62376986, позивач  оскаржив таку бездіяльність в судовому порядку.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що отримані державним виконавцем документи підтверджують нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003 року,  а отже підстави для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та зобов`язання останнього вчинити певні дії -  відсутні.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені    Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частинами першою та п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст.63 Закону №1404-VIII.
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дають підстави для висновку, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено чіткий порядок, механізм та строки вчинення державним виконавцем дій спрямованих на виконання судових рішень, серед яких є, в тому числі, право виконавця накладати штраф за невиконання без поважних причин судового рішення.
Як вже зазначалось, 19.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62376986, якою ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано протягом 10 робочих днів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003 року.
Листом від 31.07.2020 року, комісаріат повідомив виконавця про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року по справі №400/4435/19, у підтвердження чого надав копії довідок - розрахунків індексації грошового забезпечення, відомість розподілу виплат від 29.07.2020 року №200729СТ410640, платіжне доручення №1101 від 27.07.2020 року.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач після отримання виконавчого документа невідкладно приступив до його виконання, шляхом складення та направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження, в якому визначив для боржника строк для виконання відповідного рішення. В свою чергу, боржник після отримання відповідної постанови,  виконав вимоги виконавчого документу, про що повідомив державного виконавця у визначеному чинним законодавством порядку.
За таких обставин, судова колегія вважає, що підстав для застосування до   ІНФОРМАЦІЯ_1  додаткових заходів примусового характеру, спрямованих на виконання судового рішення, в тому числі, шляхом накладення штрафу або арешту на майно боржника у державного виконавця були відсутні.
Крім того, судова колегія зазначає, що питання вірності суми нарахованої стягувачу індексації грошового забезпечення не входить до повноважень державного виконавцю, а надані йому платіжні документи є достатніми підставами для твердження про виконання  відповідного судового рішення. В судовому порядку позивач не оскаржує правомірність здійсненого нарахування та виплати індексації, не наводить жодного обгрунтування з цього приводу.
Враховуючи вище наведене, колегія судів вважає, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. не допускала протиправної бездіяльності у виконавчому провадженні ВП№62376986 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №400/4435/19, виданого 04.06.2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення відповідного позову. 
Також, колегія суддів не вбачає правових підстав надавати правову оцінку доводам апелянта з приводу неправомірності стягнення відповідачем з ІНФОРМАЦІЯ_1 , як боржника у виконавчому провадженні, виконавчого збору в сумі 18   892,00грн., оскільки ні постанова про відкриття виконавчого провадження, а ні постанова про стягнення виконавчого збору не є предметом спору у даній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 287, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Шевчук О.А.