ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/734/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 листопада 2020 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                   Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                       Бужак Н.П., Костюк Л.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

 В С Т А Н О В И В :
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, в якій просить скасувати податкові повідомлення-рішення №0151935033 від 04.10.2019 на суму 11  985,34 грн та №0151885033 від 04.10.2019 на суму 2280,07 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з якої був виписаний 27.04.2001. З 12.11.2010 і по теперішній час зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . 
Оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені у зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем земельного податку та орендної плати з фізичних осіб за 2017 та 2018 роки, визначених податковими повідомленнями-рішеннями 25.04.2017 №13456-1302, №13458-1302, №13459-1302, №13457-1302 та №1229115-1302 та від 23.04.2018 №193141-1307-2301, №193140-1307-2301.
Відповідач направив позивачу податкові повідомлення-рішення від 25.04.2017 №13456-1302, №13458-1302, №13459-1302, №13457-1302 та №1229115-1302 за адресою його реєстрації, які були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.
В подальшому відповідач направив позивачу податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 №193141-1307-2301, №193140-1307-2301 за адресою, з якої позивач був виписаний 27.04.2001, які також були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.
Таким чином, відповідач направляв податкові повідомлення-рішення за неналежною адресою.
Відмітка на конверті щодо причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не є достатнім доказом інформування платника податків про нарахування податкових зобов`язань з плати за землю, оскільки позначення "за закінченням терміну зберігання" не розкриває справжні причини, з яких рекомендовані листи не були вручені адресату, та не свідчать про відмову адресата отримати такі листи.
Відповідач направив позивачу податкові повідомлення-рішення щодо визначення податкових зобов`язань з орендної плати за землю та земельного податку поза межами строків, визначених ст. 287 Податкового кодексу України, яка передбачає лише строк до 1 травня, тому позивач звільняється від відповідальності, передбачених Податковим кодексом України.
З вказаних підстав позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тими ж підставами, що й позовна заява. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що посилання позивача на ту обставину, що контролюючий орган надсилав спірні податкові повідомлення-рішення не за адресою місця проживання позивача не мають під собою правового підґрунтя.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20.08.1993 по 27.04.2001 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а з 12.11.2010 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями паспортів позивача серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .
Головним управлінням ДФС у Черкаській області позивачу ОСОБА_1 були обчислені земельний податок і орендна плата з фізичних осіб та сформовано податкові повідомлення-рішення за 2017 та 2018 роки:
- від 25.04.2017 №13456-1302, №13458-1302, №13459-1302, №13457-1302 та №1229115-1302, які були 31.05.2017 направлені за адресою: АДРЕСА_2 , та 01.07.2017 були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання;
- від 23.04.2018 №193141-1307-2301, №193140-1307-2301 які були 01.06.2018 направлені за адресою: АДРЕСА_1 , та 02.07.2018 були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання;
- від 02.05.2018 №216806-1307-2301 яке було 14.05.2018 направлене за адресою: АДРЕСА_1 , та 15.06.2018 були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.
Головним управлінням ДПС у Черкаській області (відповідач у справі) було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань до бюджету платника податку фізичної особи ОСОБА_1 , за результатами якої був складений акт №812/23-00-50-3323/ НОМЕР_3 від 04.10.2019.
Актом перевірки №812/23-00-50-3323/ НОМЕР_3 від 04.10.2019 встановлено порушення позивачем граничних строків сплати податкових зобов`язань по земельному податку, а саме:
- податковий борг у сумі 30    307 грн. 81 коп., який виник 29.08.2017 був погашений позивачем платіжними дорученнями №@PL508556 від 05.12.2017, №@PL510733 від 05.12.2017, №@PL504953 від 05.12.2017, №@PL539003 від 06.12.2017, №@PL538613 від 06.12.2017 із затримкою на 98, 98, 98, 99 та 99 днів відповідно;
- податковий борг у сумі 29 618 грн. 90 коп., який виник 29.08.2018 був погашений позивачем платіжними дорученнями №@PL799400 від 01.07.2019, №@PL799406 від 01.07.2019 із затримкою на 306 та 306 днів відповідно.
Відповідачем було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань до бюджету платника податку фізичної особи ОСОБА_1 , за результатами якої був складений акт №816/23-00-50-3323/ НОМЕР_3 від 04.10.2019.
Актом перевірки №816/23-00-50-3323/ НОМЕР_3 від 04.10.2019 встановлено порушення позивачем граничних строків сплати податкових зобов`язань по орендній платі, а саме:
- податковий борг у сумі 6101 грн. 36 коп., який виник 29.08.2017 був погашений позивачем платіжними дорученнями №@PL528784 від 06.12.2017, №@PL802319 від 01.07.2019 із затримкою на 99 та 306 днів відповідно.
На підставі акта перевірки №812/23-00-50-3323/ НОМЕР_3 від 04.10.2019 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №0151935033 від 04.10.2019, яким до позивача за порушення строків сплати грошових зобов`язань із земельного податку з фізичних осіб застосовано штраф у сумі 11    985 грн. 34 коп.
На підставі акта перевірки №816/23-00-50-3323/ НОМЕР_3 від 04.10.2019 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №0151885033 від 04.10.2019, яким до позивача за порушення строків сплати грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб застосовано штраф у сумі 2280 грн. 07 коп.
Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 №193141-1307-2301, №193140-1307-2301 та від 02.05.2018 №216806-1307-2301 були надіслані відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах, тому відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України вважаються належним чином врученими позивачу.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Пунктом 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Пунктом 287.2 ст. 287 Податкового кодексу України визначено, що облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.
Згідно п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Таким чином, згідно вказаних приписів, відповідач зобов`язаний щороку до 1 травня нарахувати фізичній особі-платнику податків суми плати за землю та до 1 липня поточного року надіслати платнику податку податкове повідомлення-рішення щодо нарахування сум плати за землю.
Судом встановлено, що відповідач обчислив земельний податок і орендну плату з фізичних осіб за 2017 та 2018 роки, які підлягали сплаті позивачем, та сформував податкові повідомлення-рішення:
- від 25.04.2017 №13456-1302, №13458-1302, №13459-1302, №13457-1302 та №1229115-1302, які були 31.05.2017 направлені позивачу;
- від 23.04.2018 №193141-1307-2301, №193140-1307-2301 які були 01.06.2018 направлені позивачу;
- від 02.05.2018 №216806-1307-2301, які були 14.05.2018 направлені позивачу.
Враховуючи, що податкові повідомлення-рішення були прийняті 25.04.2018, 02.05.2018, та що 01.05.2018 був неробочим днем, відповідач нарахував позивачу податкові зобов`язання із земельного податку і орендної плати з фізичних осіб з дотриманням строку, визначеного п. 287.2 ст. 287 Податкового кодексу України. Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Відповідач надіслав позивачу вказані податкові повідомлення-рішення 31.05.2017, 01.06.2018 та 02.05.2018, тому ним було дотримано строк направлення податкових повідомлень-рішень, визначений п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України.
Пунктом 42.2 ст.42 Податкового кодексу України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно п. 45.1 ст. 42 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Згідно пп. 70.7 п. 70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно п. 42.3 ст. 42 Податкового кодексу України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Пунктом 2 розділу І Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №822 від 29.09.2017 №822, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 за №1306/31174, (далі - Положення №822) визначено, що державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 1 розділу ІІ Положення №822 усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.
Пунктом 5 розділу ІІІ Положення №822, визначено, що до Облікової картки (Повідомлення, Заяви про внесення змін) вноситься така інформація:
прізвище, ім`я, по батькові (за наявності);
дата народження;
місце народження (країна, область, район, населений пункт);
місце проживання / місцеперебування;
громадянство;
для іноземців - податковий номер у країні громадянства (за наявності);
реквізити документа, що посвідчує особу (назва документа, серія та/або номер, дата видачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ).
Згідно пункту 1 розділу VІ Положення №822 фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки / Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.
Таким чином, згідно вказаних приписів, передумовою для звільнення від виконання вимог документів, надісланих контролюючим органом за попередньою податковою адресою платника податків, та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата, є повідомлення платником податків контролюючого органу про зміну податкової адреси. При цьому, подання контролюючому органу відомостей про зміну податкової адреси є обов`язком платника податків-фізичної особи.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач обчислив позивачу земельний податок і орендну плату з фізичних осіб та сформував податкові повідомлення-рішення за 2017 та 2018 роки:
- від 25.04.2017 №13456-1302, №13458-1302, №13459-1302, №13457-1302 та №1229115-1302, які були 31.05.2017 направлені за адресою: АДРЕСА_2 , та 01.07.2017 були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання;
- від 23.04.2018 №193141-1307-2301, №193140-1307-2301 які були 01.06.2018 направлені за адресою: АДРЕСА_1 , та 02.07.2018 були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання;
- від 02.05.2018 №216806-1307-2301 яке було 14.05.2018 направлене за адресою: АДРЕСА_1 , та 15.06.2018 були повернуті до контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.
В Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків податковою адресою позивача зазначена адреса АДРЕСА_1, яка була внесена до вказаного Реєстру в 1997 році за заявою позивача, при взятті його на податковий облік.
В подальшому позивач змінив місце реєстрації на адресу АДРЕСА_2 , проте після зміни місця реєстрації контролюючий орган не повідомляв.
Отже, податковою адресою позивача є АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 №193141-1307-2301, №193140-1307-2301 та від 02.05.2018 №216806-1307-2301 були надіслані відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах, тому відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України вважаються належним чином врученими позивачу.
Пунктом 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України визначено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Судом встановлено, що позивачем були порушені граничні строки сплати податкових зобов`язань по земельному податку та по орендній платі за землю, а саме:
- податковий борг у сумі 30 307 грн. 81 коп., який виник 29.08.2017 був погашений позивачем платіжними дорученнями №@PL508556 від 05.12.2017, №@PL510733 від 05.12.2017, №@PL504953 від 05.12.2017, №@PL539003 від 06.12.2017, №@PL538613 від 06.12.2017 із затримкою на 98, 98, 98, 99 та 99 днів відповідно;
- податковий борг у сумі 29 618 грн. 90 коп., який виник 29.08.2018 був погашений позивачем платіжними дорученнями №@PL799400 від 01.07.2019, №@PL799406 від 01.07.2019 із затримкою на 306 та 306 днів відповідно;
- податковий борг у сумі 6101 грн. 36 коп., який виник 29.08.2017 був погашений позивачем платіжними дорученнями №@PL528784 від 06.12.2017, №@PL802319 від 01.07.2019 із затримкою на 99 та 306 днів відповідно.
Пунктом 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Враховуючи, що позивач порушив граничні строки сплати податкових зобов`язань по земельному податку та по орендній платі за землю, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідач застосував до позивача штрафи на законних підставах, тому податкові повідомлення-рішення №0151935033 від 04.10.2019 на суму 11 985 грн. 34 коп. та №0151885033 від 04.10.2019 на суму 2280 грн. 07 коп. є законними та скасуванню не підлягають.
Також судом першої інстанції вірно було відхилено посилання позивача про те, що він звільняється від відповідальності, оскільки ст. 287 Податкового кодексу України передбачає лише строк до 1 травня з огляду на таке.
Пунктом 287.9 ст. 287 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Таким чином, згідно вказаної норми, підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання є порушення контролюючим органом строків, визначених статтею 286 цього Кодексу.
При цьому, стаття 287 визначає, що контролюючі органи щороку до 1 травня проводять лише нарахування відповідних сум, натомість строки направлення податкових повідомлень-рішень визначені статтею 286 Податкового кодексу України.
Як було встановлено судом, положення статті 286 Податкового кодексу України були дотримані відповідачем.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                       О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                    Л.О. Костюк