Справа № 127/18657/20
Провадження № 22-ц/801/1998/2020
Категорія: 60
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року	Справа № 127/18657/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач), 
суддів Оніщука В. В., Рибчинського В.П.,
розглянув у порядку письмового провадження справу за матеріалами позовної заяви  ОСОБА_1 до Другої вінницької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Луценко Л. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, - 

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Другої вінницької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року матеріалами позовної заяви  ОСОБА_1 до Другої вінницької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії залишено без руху з тих підстав, що позивачу слід зазначити свій ідентифікаційний номер та дату свого народження, конкретизувати прохальну частину позовної заяви із зазначенням конкретного способу захисту цивільних прав, доплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн, надати докази, а саме копію паспорта, копію довідки про присвоєння РНОКПП, свідоцтво про народження позивача на підтвердження факту родинних відносин із померлою ОСОБА_2 , надати розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 до Другої вінницької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на виконання вимог ухвали 14 вересня 2020 року позивачем було надано нову позовну заяву. При цьому, згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем та його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви остання не підписана позивачем ОСОБА_1 , що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України є підставою для повернення позовної заяви.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин по справі, за яких нею не було поставлено особистий підпис на позові. Зазначає, що ОСОБА_1 знаходилась у стані сильного душевного хвилювання, у неї піднявся тиск та погіршився стан, у зв`язку з чим вона забула поставити підпис на позовній заяві з виправленими недоліками.
У відзиві на апеляційну скаргу державний нотаріус заперечив проти апеляційної скарги.
Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли  заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції вказав правовою підставою для повернення позовної заяви пункт 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, не підписання позовної заяви позивачем.
Проте, зазначений висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та зроблений з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.
Як видно з матеріалів справи, 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Другої вінницької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії. Позов підписано ОСОБА_1 /а. с. 1-2/.
З огляду на наведене, правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України в суду першої інстанції не було.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року матеріалами позовної заяви  ОСОБА_1 до Другої вінницької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії залишено без руху.
14 вересня 2020 року  ОСОБА_1 подано позовну заяву з виправленими недоліками та докази сплати судового збору /а. с. 10-13/.
У даному випадку, суд першої інстанції з моменту надходження позовної заяви з виправленими недоліками  ОСОБА_1 мав би керуватися положеннями частини третьої статті 185 або частини першої статті 187 ЦПК України, а не повертати позовну заяву з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 вживалися заходи для усунення недоліків позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду першої інстанції від 02 вересня 2020 року, та подано нову редакцію позовної заяви з виправленими недоліками та сплачено судовий збір.
Суд першої інстанції враховуючи обставини справи, відсутність підпису позивача на позовній заяві з виправленими недоліками, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, мав можливість відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України продовжити строк, встановлений ухвалою суду від 02 вересня 2020 року, для усунення недоліків позовної заяви, зазначивши про непідписання нової редакції позовної заяви позивачем. 
Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). 
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2020 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський