ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 р.	Справа № 520/1098/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В.,  м. Харків, повний текст складено 02.04.20 року по справі № 520/1098/2020
          за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-ТРЕЙД КОМПАНІ"  
          до       Державної служби України з безпеки на транспорті               
          про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-ТРЕЙД КОМПАНІ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Харківській області №172111 від 08 січня 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,0 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Укртрансбезпеки у Харківській області №172111 від 08 січня 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,0 грн. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,0 грн. 
Державна служба України з безпеки на транспорті, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим за умов неправильного застосування норм матеріального права, таким, що прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин в справі, на підставі висновків, що суперечать дійсним обставинам справи. Вказує, що за результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки JANMIL, номерний знак НОМЕР_2 встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричіпом та вантажем становила 52,78 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу. При цьому, оскільки співробітниками Укртрансбезпеки проводився саме документальний габаритно-ваговий контроль, який не вимагає зважування транспортного засобу, то правомірно було використано дані щодо ваги, наведені у відповідній товарно-транспортній накладній. Відтак, встановлені за наслідками перевірки порушення позивачем вимог діючого законодавства є обґрунтованими, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу законною.
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ТОВ “Гарант-Трейд Компані” пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації. Основним видом економічної діяльності є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).
Відповідно до нотаріально засвідченого договору оренди транспортних засобів від 10.07.2019 транспортний засіб марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки JANMIL, номерний знак НОМЕР_2 , передано в оренду ТОВ “Гарант-Трейд Компані”.
Під час проведеної Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області рейдової перевірки в смт. Любар здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки JANM1L, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Для перевірки було надано наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (напівпричіп) марки JANMIL, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну № 26 від 15.11.2019; поліс №АО/6028641 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно товарно-транспортної накладної №26 від 15.11.2019 автомобільним перевізником зазначено ТОВ “Гарант-Трейд Компані”, яке надавало послуги з перевезення вантажу по замовленню і для ТОВ “ХМЕЛЬНИЦЬКЕ” з с. Великі Деревичі Лимарського району Житомирської області до м. Хмільник Вінницької області.
За результатами документального габаритно-вагового контролю встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричіпом та вантажем становила 52,78 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу.
На підставі товарно-транспортної накладної №26 від 15.11.2019, посадовими особами Укртрансбезпеки у Житомирській області було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю № 174498 від 15.11.2019 (№ бланку 42958).
У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 174498 від 15.11.2019.
Водій ОСОБА_1 з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом р. був ознайомлений, проте відмовився від підпису та дачі письмових пояснень по суті виявлених порушень, про що внесено відповідний запис.
Також складено розрахунок №174498 від 15.11.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 15.11.2019 № 174498.
Враховуючи, що позивач зареєстрований у Харківській області, акт №174498 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.11.2019 разом із супровідним листом № 35113/20/18-19 від 23.12.2019 направлено на розгляд до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.
Повідомленням № 84557/37/24-19 від 26.12.2019, направленим поштою 27.12.2019 відповідно до фіскального чеку відділення поштового зв`язку №22 АТ “УКРПОШТА”, позивача викликано на 08.01.2020.
З матеріалів справи встановлено, що вказане повідомлення отримано позивачем 28.12.2019.
На розгляд справи 08.01.2020 щодо акту № 174498 від 15.11.2019 прибув представник позивача Солод С.В., який надав письмові пояснення. 
За результатами розгляду справи прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.01.2020 за порушення ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, та відповідно до Закону України “Про автомобільний транспорт” застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На виконання п. 29 Порядку № 1567, копію постанови № 172111 від 08.01.2020 видано представнику позивача на руки, про що свідчить розписка про отримання.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені за наслідком проведеної перевірки висновки про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на підставі інформації, яка  була наявна у ТТН №26 від 15 листопада 2019 року, є помилковими, оскільки відповідачем не надано жодних доказів здійснення зважування транспортного засобу, а тому оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є незаконним та підлягає скасуванню у судовому порядку.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає  Закон України від 05.04.2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт»  (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини 12  статті 6 Закону №2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно частини 1 та 4  статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно із статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30  (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5  Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5  Правил дорожнього руху  на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Відповідно до пункту 22.5  Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.  
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879  затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі – Порядок №879)
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.п. 4 п. 2 Порядку №879).
Згідно з пунктом 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (п. 15 Порядку №879).
Відповідно до п.п. 16, 18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.
Згідно п. 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.
Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
Згідно п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; 2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; 3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.
Посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:  видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 – 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів  (пп.пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207).
Згідно п. 6. Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням уповноваженого підрозділу Національної поліції (п. 25 Порядку № 879).
Виходячи з аналізу вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що належним доказом того, що транспортний засіб належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції, а саме: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 17.01.2019 року по справі №539/655/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В матеріалах справи відсутні докази проведення точного габаритно-вагового контролю, оскільки довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не містить результатів вагового контролю навантаження на осі транспортного засобу, а також відсутній чек (квитанція, талон, тощо) зважування.
Під час розгляду справи встановлено, що висновок про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм зроблено виключно на підставі інформації, яка була наявна у ТТН №26 від 15.11.2019 року, з посиланням на яку, відповідач зазначив, що загальна маса транспортного засобу разом з напівпричіпом та вантажем становила 52,78 т .
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідності до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту (постанова Верховного Суду від 31.07.2019 року №802/518/17-а).
Тобто, ТТН не може бути єдиним та беззаперечним доказом підтвердження реальної маси відповідного транспортного засобу станом на час його зупинки.
Крім того, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, маса сідлового тягача марки DAF (номерний знак НОМЕР_1 ) складає 7,34 т., а напівпричепа марки JANMIL (номерний знак НОМЕР_2 ) 6,5 т., що загалом складає 13,84 т. (а.с. 13).
В свою чергу, у ТТН маса транспортного засобу разом з напівпричіпом вказана 16,66 т. 
На підставі вищевикладеного, враховуючи наявні суперечності у товарно-транспортних та реєстраційних документах щодо маси транспортного засобу, а також відсутність документів, які б фіксували власне габаритно-вагові параметри транспортного засобу, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем факту перевищення позивачем встановлених для транспортних засобів нормативних вагових параметрів.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків про перевищення позивачем встановлених для транспортних засобів нормативних вагових параметрів, колегія суддів вважає, що правочин відповідає положенням норм чинного законодавства України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності в діях позивача порушення вимог законодавства та, як наслідок, застосування за вказані порушення адміністративно-господарського штрафу на підставі оскаржуваної постанови.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року по справі № 520/1098/2020  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  07.12.2020 року