ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2478/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
          суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року (суддя Максименко Л.Я., повне судове рішення складено 15.07.2020) у справі №280/2478/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                   ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі скороченням пенсійного віку;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі скороченням пенсійного віку та виплатити її з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що з 03.01.2006 по теперішній час працює на посаді лікаря рентгенолога і виконує роботу, пов`язану із шкідливими умовами праці, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою установи, в якій працює позивач. Вказує, що має загальний страховий стаж 41 рік 10 місяців, з яких 13 років 11 місяців складає пільговий стаж, що дає позивачу право на призначення пільгової пенсії за віком по Списку №1. У лютому 2020 року вона звернулася до відповідача із заявою про  призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак отримала лист, яким повідомлено про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із недосягненням віку 48 років 6 місяців. При цьому, відповідач посилався на положення п.2 ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що відповідач, приймаючи спірне рішення, не врахував рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), яким, зокрема, вирішено, що застосуванню підлягають стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, згідно якої однією з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 визначено досягнення 45 років (для жінок). Оскільки на час звернення до відповідача із заявою позивач досягла 46-річного віку, в неї наявний необхідний стаж роботи, в тому числі пільговий, позивач вважає відмову відповідача у призначенні пенсії  за віком на пільгових умовах за Списком №1 протиправною, у зв`язку з чим просить задовольнити позов. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року адміністративний позов задоволено, а саме:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо непризначення ОСОБА_1 за заявою від 12.02.2020 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме з 12.02.2020.
Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Так, проаналізувавши норми законодавства, якими регламентовано правила призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд дійшов висновку, що на час звернення позивача за призначенням пенсії існували два закони, які одночасно визначали правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. “а”   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   у редакції до   Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII   та п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, які в свою чергу містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. "а"   ст.13 Закону   1788-XII та 48 років 6 місяців за п.1 ч.2   ст.114 Закону №1058-IV. Врахувавши рішення Конституційного Суду України, практику Європейського суду з прав людини, суд вказав на те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону, у зв`язку з чим дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив позов. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Скаржник наполягає на тому, що таке право позивач набуде лише за умови досягнення нею 48 років 6 місяців, як то передбачено п.1 ч.2   ст.114 Закону №1058-IV. Вказує на те, що питання призначення дострокових пенсій за віком на пільгових умовах на даний час врегульовано саме ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, якою і керувався відповідач, вирішуючи питання призначення спірної пенсії позивачу за поданою нею заявою.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до ГУПФУ в Запорізькій області із заявою від 12.02.2020 № 379 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Повідомленням від 21.02.2020 № 0800-0218-8/5031 позивача сповіщено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на те, що ОСОБА_1 не набула віку 48 років 6 місяців після досягнення якого можливо призначити пенсію на пільгових умовах по Списку № 1 при наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праі за Списком № 1.  
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції встановлено, що спірним у цій справі є досягнення позивачем необхідного віку, який би давав останній право на призначення  пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.
Наявність у позивача загального страхового стажу, в тому числі пільгового, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, відповідачем не заперечується. 
Так, позивач вказує на те, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення  пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 вона досягла 46-річного віку, що у відповідності до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, згідно якої однією з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 визначено досягнення 45 років (для жінок), та з огляду на наявний стаж роботи, в тому числі пільговий, дає право позивачу на призначення спірної пенсії.
За позицією відповідача, у спірному випадку застосуванню підлягають положення п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, згідно якої до досягнення віку, встановленого абз.1 цього пункту, право на пенсію пільгових умовах мають жінки, які народилися з 01.04.1973 по 30.09.1973 по досягненню ними 48 років 6 місяців. Оскільки на час звернення позивача за призначенням  пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 остання не досягла вказаного віку, то підстави для призначення їй спірної пенсії відсутні.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з такого.
Згідно з п. "а"   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   у редакції до   Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII   на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII   віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на 01.10.1974 р.-31.12.1975 р. набували право на пенсію по досягненню 50 років.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII   набув чинності з 01.04.2015 року.
Відповідно до п.2   розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього   Закону   в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого   Законом України "Про пенсійне забезпечення".
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм   статті 28 цього Закону.
Отже, після набуття чинності нормами   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. "а"   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності   Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, яким текст   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм   статті 28 цього Закону.
При цьому,   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII   у новій редакції викладений п.2   розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього   Закону   мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього   Закону.
Згідно з п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII   на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 48 років 6 місяців, які народилися з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року.
У силу спеціальної вказівки у   Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII   наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.
Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. "а"   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   у редакції   Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII   та п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.
Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття   Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020   "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII".
Пунктом 1 резолютивної частини цього   Рішення   визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), статтю   13, частину другу статті   14, пункти "б" - "г" статті   54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада   1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII.
Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття   13, частина друга статті   14, пункти "б" - "г" статті   54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада   1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня   ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття   13, частина друга статті   14, пункти "б" - "г" статті   54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада   1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін   Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII   для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12   цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …".
Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд першої інстанції правильно вказав на те, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. “а”   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   у редакції до   Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII   та п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. "а"   ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   у редакції до   Закону України від 02.03.2015   №213-VIII   та 48 років 6 місяців за п.1 ч.2   ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   у редакції   Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.
При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на те, що у рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), статтю   13, частину другу статті   14, пункти "б" - "г" статті   54 Закону N 1788-XII зі змінами, внесеними   Законом N 213-VIII   вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями   Закону № 1788   у редакції до внесення змін   Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, з аналізу положень КАС України (ч.2   ст.2 та ч.2   ст.77), можливо дійти висновку, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - “поза будь-яким розумним сумнівом”, у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - “баланс вірогідностей”.
Обрані пенсійним фондом у спірному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів   ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).
Таким чином, з огляду на підстави відмови у призначенні спірної пенсії, та за такого правового врегулювання спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно протиправності дій пенсійного органу щодо не призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 за поданою нею заявою.
Оскільки, позивач звернулась до головного управління із заявою про призначення пенсії 12.02.2020 року, тобто після спливу трьох місяців з дня досягнення нею 45 річного віку,  враховуючи положення п.1 ч. 1   ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",  пенсія позивачу має бути призначена з 12.02.2020 року, тобто з дня звернення звернення за пенсією.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Встановивши вказані обставини справи, дослідивши аргументи відповідача, з якими він пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує. 
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                     

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року по справі №280/2478/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст..ст.328, 329 КАС України.

           Повне судове рішення складено 20.10.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк