ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 814/702/17
адміністративне провадження № К/9901/12505/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2018р. (суддя - Біоносенко В.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019р. (судді - Шеметенко Л.П., Стас Л.В., Турецька І.О.) 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У липні 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили:
визнати неправомірною відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Копищанської сільської ради Олевського району Житомирської області;
зобов`язати відповідача надати дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.04.2017р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017р. та постановою Верховного Суду від 07.02.2019р., позов задоволено.
26.03.2018р. відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.04.2017р.
В обґрунтування заяви посилався на отриману від відділу в Олевському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області інформацію, яка міститься у «Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Перемога» Копенищанської сільської ради Олевського району Житомирської області, «Технічному звіту по корегування крупномасштабного обслідування ґрунтів хмелерадгоспу «Перемога» с. Копище Олевського району Житомирської області» про те, що по масиву земельних ділянок, на які претендують позивачі згідно матеріалів «Проектно-технічній документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП «Перемога» на території Копищенської сільської ради Олевського району Житомирської області (2005 ТОВ «Гео-Бізнес») визначення категорії земель (відповідно до Класифікатора земель) не проводилось. 
Разом з тим, частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що до компетенції відповідача віднесено передачу у власність земельних ділянок лише сільськогосподарського призначення державної власності. Проте, як вбачається з листа відділу в Олевському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області категорії спірних земельних ділянок не визначені, а отже і не встановлено певного правового режиму. Відповідач вважає, що за відсутності правового режиму щодо спірних земельних ділянок у Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області відсутні повноваження на надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так як це буде суперечить чинним положенням Основного закону.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2018р., яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019р., у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відмовлено.
Постановляючи ухвалу про залишення заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами без задоволення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що хоча обставина про належність спірних земельних ділянок до відповідної категорії земель є істотною для правильного вирішення цієї справи і відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України відповідач наділений повноваженням розпорядження лише земельними ділянками сільськогосподарського призначення так як розпорядження земельними ділянками іншого призначення віднесено до компетенції інших органів державної влади - Кабінету Міністрів України та місцевих державних адміністрацій, проте зазначена обставина не є новою у цій справі, оскільки під час розгляду справи відповідач вже посилався на те, що зазначені земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду. Зазначена відповідачем обставина не є нововиявленою, а лише не доведена відповідачем під час судового розгляду.
Суди виходили з того, що посилання відповідача на те, що про невизначений статус земельних ділянок, відсутність у них статусу земель сільськогосподарського призначення, а за таких обставин і відсутності у нього повноважень на розпорядження ними, відповідач дізнався лише з листа відділу в Олевському районі, при цьому не знав, не міг знати раніше, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки питання належності земельних ділянок, щодо яких позивачі звертались, як до земель сільськогосподарського призначення, а також наявності чи відсутності у ГУ Держгеокадастру у Житомирської області повноважень на розпорядження цими земельними ділянками, відповідач мав можливість та зобов`язаний був з`ясувати ще під час розгляду заяв позивачів про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою.
При цьому суди виходили з того, що відділ в Олевському районі є структурним територіальним підрозділом відповідача, про що навіть свідчить його назва - відділ в Олевському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, листування ГУ Держгеокадастру у Житомирській області з цим відділом, яке відповідач вважає нововиявленими обставинними, є по суті його листування самим с собою. Станом на час розгляду справи по суті, вся інформація щодо статусу земельних ділянок, невизначеності їх статусу, у відповідача була в наявності, але він не надав цих доказів та аргументів до суду.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове про задоволення заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що на виконання окремого доручення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 15.03.2018р. відділом в Олевському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомлено управління про те, що визначення категорії земель (відповідно до Класифікатора земель) по вказаному масиву земельних ділянок, на які претендують позивачі, не проводилось. В той же час, Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області має право розпоряджатися лише землями сільськогосподарського призначення, а тому оскільки категорія земель не визначена, неможливо зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, так як це буде суперечити закону.
При цьому відповідач посилається на те, що правовий статус земельних ділянок не був відомий управлінню на час розгляду справи і є істотною обставиною відповідно до 361 КАС України.
У відзиві на касаційну скаргу позивачі просили залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 361 КАС України, в редакції чинній на час звернення до суду із заявою, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Судами встановлено, що як на підставу для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами відповідач посилається на інформацію, зазначену відділом в Олевському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у листі від 15.03.2018р., про відсутність визначення категорії спірних земель відповідно до Класифікатора земель, у зв`язку з чим відповідач позбавлений можливості виконати постанову суду, якою вирішено справу по суті, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Поряд з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій обставини щодо належності спірної ділянки до земель сільськогосподарського призначення були предметом дослідження судами, позовні вимоги були задоволені також з підстав недоведення відповідачем належності земельних ділянок до категорії земель лісогосподарського призначення (земель вкритих лісовою рослинністю), а тому суди обгрунтовано дійшли висновку, що викладена у листі інформація не є істотною для цієї справи.
В ході розгляду заяви судами встановлено, що викладені в листі від 15.03.2018р. обставини могли бути відомі відповідачу, передбачені законом підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими у цій справі обставинами відсутні, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2018р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук