ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3179/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 р. (суддя Садовий І.В.) в адміністративній справі № 280/3179/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугою років; зобов`язати відповідача призначити позивачу, як працівнику охорони здоров`я, пенсію за вислугу років за наявністю спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України незалежно від віку, з дати звернення за призначенням пенсії, а саме 26.03.2020.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначала, що  має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ, проте, відповідач, на її думку, протиправно відмовив їй у призначенні пенсії за вислугу років.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено. 
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Скаржник вказує, що положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 р. № 1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ), у зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 р. № 2-р/2019, діють в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 р. № 213-VIII. Проте, постанова Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 р. (далі – Постанова № 909) є чинною і прийняття Конституційним Судом України рішення від 04 червня 2019 р. № 2-р/2019 не вплинуло на її зміст. Тому, на думку відповідача, він правомірно керувався чинними нормами Постанови № 909 від 04 листопада 1993 р. відповідно до яких у позивачки відсутні законні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 26 березня 2020 р.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за вислугою років.
Повідомленням Михайлівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №0800-0225-8/5300 від 24.02.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років. В обґрунтування відмови вказано, що, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров`я незалежно від віку, за наявності вислуги років у період: до 11.10.2017 не менше 26 років, 6 місяців, в той час як спеціальний стаж позивача, як працівника охорони здоров`я, станом на 11.10.2017 склав 25 років 2 місяці 10 днів. Крім того зазначено, що згідно статті Закону України №1788-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються при звільненні з роботи, яка дає право на цю пенсію, однак позивач продовжує працювати на посаді головної медичної сестри Михайлівської багатопрофільної лікарні (а.с.9).
26.03.2020 ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Повідомленням Михайлівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №0800-0225-8/19146 від 07.05.2020 зазначено, що відділом з питань призначення пенсій Управління застосування законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення від 27.03.2020 №084150001669 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно статті 55 Закону України №1788-ХІІ. З урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров`я незалежно від віку, за наявності вислуги років у період: до 11.10.2017 не менше 26 років, 6 місяців. Зауважено, що спеціальний стаж позивача, як працівника охорони здоров`я, станом на 11.10.2017 склав 25 років 2 місяці 21 день (а.с.10).
Позивач, не погодившись відмовою відповідача у призначенні пенсії за вислугу років, звернулася з позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми пункту 2 Постанови № 909 у редакції від 28.12.2012, чинній під час дії редакції пункту “е” статті 55 Закону № 1788-XII, а тому спеціальний стаж позивача як працівника охорони здоров`я, який станом на 11.10.2017 складає 25 років 2 місяці 21 день, є достатнім для призначення пенсії за вислугу років.
Внесені до пункту 2 Постанови № 909 зміни, аналогічні тим, що внесені до пункту “е” статті 55 Закону № 1788-XII Законами № 213-VIII від 02.03.2015 та №911-VIII від 24.12.2015, які визнані неконституційними, а, отже, і внесені з 14.08.2015 зміни до Постанови № 909 в цій частині є також такими, що не відповідають Конституції України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України №1788-ХІІ право на пенсію мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 01 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Відповідно до пункту 2-1 Перехідних положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, особам, які на день набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України №1788-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України №1788-ХІІ.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення статті 55 Закону України №1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 №213 та від 24.12.2015 №911 “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”.
Отже, з 05 червня 2019 р. положення пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України №1788-ХІІ діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 р. № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 р. № 911-VIII, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Постановою № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
03 жовтня 2017 р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, яким з 11.10.2017 розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.
Згідно пункту 2-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, Законом № 2148-VІІІ також були внесені зміни і до пункту 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції: «До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».
З аналізу наведених норм вбачається, що пенсія за вислугу років згідно положень статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 р.
Відповідач у справі визнає, що позивач станом на 11 жовтня 2017 р. має 25 років 2 місяці 21 день спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України №1788-ХІІ. 
Спеціальний стаж роботи позивача підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства “Михайлівська багатопрофільна лікарня” Михайлівської районної ради Запорізької області №23 від 26.03.2020.
Проте, на думку скаржника, зазначений спеціальний стаж роботи позивача є недостатнім, оскільки відповідно до чинної редакції Постанови №909 цей стаж має бути не меншим за 26 років 6 місяців, що за своїм змістом суперечить пункту “е” статті 55 Закону України №1788-ХІІ, яким не передбачено надання Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення додаткових підстав для призначення пенсії за вислугу років.
Відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
З огляду на викладене, положення Постанови №909 в частині, що суперечить  пункту “е” статті 55 Закону України №1788-ХІІ не підлягає застосуванню, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спеціальний стаж роботи позивача 25 років 2 місяці 21 день є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України №1788-ХІІ.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 р. в адміністративній справі № 280/3179/20 - залишити без змін.

                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 листопада 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий