Справа № 991/8326/20
Провадження1-кс/991/8549/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року                                                                 м.Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_5 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану в порядку ст. 206 КПК України, 

ВСТАНОВИЛА:

07 жовтня 2020 року до початку розгляду по суті клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 52017000000000081 від 03.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, захисник ОСОБА_5 подав заяву про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_6 , яка обґрунтована такими обставинами.
05.10.2020 старшим детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_5 вручено ОСОБА_6 протокол затримання особи, в якому зазначено, що останній був затриманий 05.10.2020 о 12 год 30 хв. Адвокат зазначає, що про наявність процесуального статусу підозрюваного його підзахисному ОСОБА_6 на час затримання відомо не було, так як письмового повідомлення про підозру ані особисто, ані іншим шляхом не отримував. У зв`язку із зазначеним захисник вважає, що порушене право ОСОБА_6 на захист, яке полягає у тому, що не отримавши письмового повідомлення про підозру неможливо встановити обґрунтованість підстав і мотивів, які детектив вважає доведеними для підозри особи у вчиненні злочину, а також неможливо встановити підстав затримання особи. Зазначені обставини позбавляють ОСОБА_6 та його адвоката використати право на захист в установленому законом порядку.
Ненадання письмового повідомлення про підозру є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка кореспондується із ст. 59 Конституції України та ст. 20 КПК України.
Також посилається на частини 2 та 3 статті 278 КПК України, зокрема на норми, якими передбачено, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручається повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Вважає, що 06 жовтня 2020 року о 12 год 30 хв сплила доба з моменту офіційного затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , так як письмове повідомлення останньому органом досудового розслідування не вручено. Захисник посилається на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 278 КПК України його підзахисний підлягає негайному звільненню особою, яка його затримала.
Також аргументує подану заяву нормами частини 3 та 5 статті 206 КПК України, а саме тим, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; неперевищення граничного строку тримання під вартою; відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Захисник просить звільнити, на його думку, незаконно позбавленого волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 206, 278 КПК України та задля недопущення вчинення злочину, передбаченого ст. 146 КК України.
Захисник ОСОБА_5 заяву про звільнення ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавлена волі, підтримав із підстав, що викладені в заяві. Додатково та на заперечення прокурора пояснив, що підстави для подачі даної заяви виявили не одразу після затримання, а лише тоді коли стало зрозуміло, що ОСОБА_6 не вручено повідомлення про підозру, яке разом із матеріалами клопотання вручено лише 07.10.2020, тобто за три години до розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_6 заяву захисника ОСОБА_5 підтримав, вказав, що повідомлення про підозру йому було вручено лише 07.10.2020.
Захисник ОСОБА_4 заяву захисника ОСОБА_5 підтримав, вказав, що було порушено право на захист ОСОБА_6 , його допит було розпочато без участі захисника. Підзахисний був затриманий працівниками патрульної служби, протокол затримання не містить правдивих відомостей, незазначення у ньому заперечень є тактикою сторони захисту, яка в ході змагального процесу доводить слідчій судді свої доводи. Вважає ОСОБА_6 таким, що не набув статусу підозрюваного, оскільки йому не вручено повідомлення про підозру, а тому протягом доби після затримання його мали звільнити.
Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення заяви заперечив, вказав, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного, оскільки повідомлення про підозру було направлене йому в порядку, передбаченому КПК України, в листопаді 2016 року за відомими органу досудового розслідування адресами. Правовою підставою позбавлення ОСОБА_6 свободи є протокол його затримання від 05.10.2020, у якому зазначена підстава затримання, передбачена п. 3 ч.1 ст. 208 КПК України, а саме наявність у органу досудового розслідування обгрунтованих підстав вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчинення тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності НАБ України. Такі підстави є достатніми та підтверджуються рішеннями судів, винесеними до створення Вищого антикорупційного суду, якими надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування та дозвіл на затримання ОСОБА_6 , а такі рішення суду можуть бути винесені виключно щодо особи, яка оголошена в розшук.
Заслухавши думки учасників, оглянувши заяву та додані до неї документи, копії судових рішень, що надані прокурором, протокол затримання ОСОБА_6 від 05.10.2020, слідча суддя дійшла до наступних висновків.
Відповідно до частин 1-5 статті 206 КПК України слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:
 
1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;
3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
       Обставини, які зазначені у ч.2 даної статті слідчим суддею не встановлено, та сторона, яка звернулась із клопотанням на такі не послалась.
Щодо наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи, що передбачено ч.3 даної статті, то такою підставою слідча суддя вважає досліджений у судовому засіданні протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. 
Відповідно до дослідженого протоколу ОСОБА_6 05.10.2020 о 12.30 хвилин затриманий на підставі п.3 ч.1 ст. 208 КПК України- за заявності обгрунтованих підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчинення тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності НАБ України. Досліджені в судовому засіданні до початку розгляду клопотання по суті слідчою суддею матеріали не дають підстав стверджувати про відсутність правових підстав для позбавлення свободи ОСОБА_6 чи спливу відповідного строку, щоб зобов`язувало слідчу суддю звільнити позбавлену свободи особу.
Щодо посилання захисників на обставини щодо ненабуття ОСОБА_6 статусу підозрювано через невручення йому повідомлення про підозру у встановлений законом строк, то підстави набуття особою статусу підозрюваного, обгрунтованості підозри є предметом ретельної перевірки підстав для застосування запобіжного заходу, яке підповідно до ч.1 ст. 194 КПК України здійснюється під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
З огляду на те, що розгляд заяви, поданої в порядку ст. 206 КПК України здійснюється слідчим суддею за клопотанням сторони захисту до початку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу по суті, на даній стадії судового розгляду слідча суддя не вбачає підстав для його задоволення саме із підстав, що вказані у заяві.
       Проте у разі встановлення необґрунтованості підозри в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу по суті, така підстава відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України визначена законом як підстава для відмови в задоволенні клопотання, а також зобов`язує слідчого суддю, у тому числі відповідно до частини 5 статті 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання звільнити особу.
Керуючись ст. 206, 208, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_6 , подану в порядку ст. 206 КПК України, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя                                                                         ОСОБА_1