КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

                      Справа № 22-ц/824/14017/2020                Головуючий у 1-й інстанції:  Арапіна Н.Є.
                        755/18936/15-ц                                                                        Доповідач-Чобіток А.О.
 
 ПОСТАНОВА
 Іменем України
 
23 листопада  2020 року Київський апеляційний суд  у  складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого - Чобіток А.О. 
суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.  
секретар - Зиль Т.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, - 
 
                                    у с т а н о в и в:
 
            Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року залишено без розгляду через повторну неявку в судові засідання 16 липня,10 серпня та 29  вересня 2020 року без поважних причинзустрічний позов ОСОБА_1 до АТКБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. Зазначає,що його неявка в судові засідання обумовлена  запровадженням на території України карантину з метою запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, в зв»язку з чим він подав  заяву до суд про відкладення судового засідання.
 
              Заслухавши доповідь судді, пояснення представника АТКБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ,  обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали,  колегія суддів приходить до наступного.
 
            Установлено, що провадження у справі  за позовом АТКБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором  відкрито судом 02.11.2015 року.
25 лютого 2016 року ухвалою суду прийнято зустрічний позовОСОБА_1 до АТКБ"Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.
16 липня 2020 року  ОСОБА_2  та його представник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з оголошенням карантину.
В судове засідання, призначене на 10 серпня 2020 рокуОСОБА_2  та його представник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з оголошенням карантину.
10 серпня 2020 року судом надіслано лист з роз`ясненням відповідачу про необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та право надати заяву про розгляд справи за його відсутності.
29 вересня 2020 року представник АТКБ «ПриватБанк» не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
29 вересня 2020 року  ОСОБА_2  та його представникповторно не з`явилися в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 28 вересня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку з оголошенням карантину.
 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним  чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
 
             Залишаючи позов ОСОБА_2  без розгляду, суд виходив з того, що відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, повторно не з`явився до суду, не підтримавши зустрічні вимоги в судовому засіданні, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався .
             При цьому суд  встановив недобросовісність здійснення відповідачем своїх процесуальних прав та виходив також із розумності строків у цивільних справах , врахувавши що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), та етапів послаблення протиепідемічних заходів" прийнято рішення про ослаблення карантину, а саме: з 22 травня, зокрема, дозволяються регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня перевезення пасажирів метрополітенами.
 
    Колегія суддів уважає, що такий висновок суду є законним та обґрунтованим, ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства.
 
      Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.
 
У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
     
     З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).
 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
     Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
 
        З матеріалів справи вбачається, що розгляд  зустрічного позову ОСОБА_2 здійснюється вже на протязі чотирьох років, а позову АТК КБ «ПриватБанк» на протязі п`яти років, проте ОСОБА_2 засоби щодо прискорення процедури слухання справи не використовує, а навпаки заявляє клопотання про відкладення розгляду справи, будучи при цьому належним чином повідомленим про їх призначення. 
 
     На думку колегії суддів, дії позивача ОСОБА_2 спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, порушує права інших учасників судового процесу, суперечить вимогам статей 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами.
 
      Зазначені ОСОБА_2 причини неявки в судові засідання, не є поважними з огляду на Постанову Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), та етапів послаблення протиепідемічних заходів", якою послаблено протиепідемічні заходи з 22 травня 2020 року.
 
       Наявність карантину  не позбавляла ОСОБА_2 подати заяву про розгляд справи у його відсутність та не позбавляла можливості особисто з`явитись в судові засідання та/або направити свого представника, зважаючи на те, що про захворювання, що могло б розцінюватись як поважна причина неявки,   ОСОБА_2 не зазначає.
 
           На підставі викладеного ухвалу суду є  законною та обґрунтованою, підстави до скасування якої відсутні.
       
           Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -
           
                                                          у х в а л и л а :
 
           Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
           Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року залишити без змін.
 
         Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів .

Головуючий:                                                                    А.О. Чобіток            
 
             Судді:                                                                              О.В. Немировська
     
                                                                                                      Т. І.  Ящук