ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 2-4836/09	Головуючий у 1-й інстанції Процько Я.В. 	
Провадження № 22-ц/817/892/20 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 307000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Міщій О. Я., 
за участю секретаря - Стецюк М.А. 
та сторін: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Скиби В.М., представника відповідача Мар`янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області - Прейзнера С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-4836/09 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Скиби Віталія Михайловича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2009 року, ухваленого суддею Процько Я.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Мар`янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, -
В С Т А Н О В И В:
у червні 2009 року  ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до Мар`янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори, який в подальшому був змінений, про визнання за нею право власності на цілий житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_3 зазначила, що після смерті її брата ОСОБА_4 , батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , вона є спадкоємцем за законом, однак, оформити право на спадщину не може із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове будинковолодіння.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2009 року позов - задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , 1/3 частина якого належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , 1/3 частина якого належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та 1/3 частина якого належала померлій 10 жовтня 2008 року ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2  - адвокат Скиба Віталій Михайлович просять скасувати судове рішення та постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково та визнати за нею право власності на 12/48 частин (3/48 після смерті ОСОБА_5 , 3/48 після смерті ОСОБА_6 та 6/48 після смерті ОСОБА_4 ) житлового будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що воно ухвалено внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права та грубого порушення норм процесуального права, а також не повним з`ясування обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 - адвокат Скиба В.М. зазначили, що згідно довідки Настасівської сільської ради №900 від 08 липня 2020 року, вказаний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року в будинку були зареєстровані: ОСОБА_5 (голова двору), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_7 (зять), ОСОБА_8 (дочка), ОСОБА_9 (внучка), ОСОБА_10 (внучка), ОСОБА_11 (внук), тому, кожному з них належало по 1/8 частині вказаного житлового будинку. Крім цього, на момент постановлення рішення суду окрім ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , також померли інші члени двору ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_8 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), які були батьками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та на той час неповнолітнього ОСОБА_11 , які не є спадкодавцями відносно ОСОБА_3 . Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (помер) проживали постійно та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . З даним позовом вони не зверталися та позовної заяви не підписували, дану обставину також може підтвердити свідок ОСОБА_13 , який є старостою села та у його присутності у серпні 2020 року ОСОБА_3 особисто ствердила, що підписували заяву не вони, а вона, тому що їй так сказав нотаріус, а під час судового розгляду, без відома інших позивачів змінила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на все спадкове майно. Отже, апелянти та їхній померлий брат ОСОБА_11 є такими, що прийняли спадщину після померлих, оскільки були неповнолітніми та проживали разом із спадкодавцем в будинку. Крім того, вони також проводили в даному будинку поточний ремонт, доглядали за ним та несли поточні витрати на його використання. Ці обставини можуть підтвердити сусіди. Їхній дідусь ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_6 , які померли у 2008 році, після смерті матері апелянтів, на підставі ст.ст.1261 та 1266 ЦК України мають право на спадкування їх часток в житловому будинку в тому розмірі, який належав би їхній матері у випадку спадкування нею. 
Позивач своїм правом на відзив не скористалася.
ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 - адвокат Скиба В.М. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.
ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
Представник Мар`янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Прейзнер С.М. апеляційну скаргу визнав у повному обсязі, вважаючи рішення суду незаконним, оскільки воно порушує права заявників.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач позбавлена можливості оформити право власності на успадковане за законом майно із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове будинковолодіння, тому мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно.
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з огляду на те, що суд прийняв судове рішення про права, свободи і інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що з позовом про визнання права власності на спірне будинковолодіння звернулася в суд лише ОСОБА_3 . Ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_11 з даним позовом у суд не зверталися. Даний факт визнала в суді апеляційної інстанції і ОСОБА_3 . Підтвердили це також ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 адвокат Скиба В.М.
Тому колегія суддів розглядає даний спір за позовом  ОСОБА_3 до Мар`янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспний двір.
Станом на 15.04.1991 року в даному будинковолодінні були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1931 р.н. - голова двору, ОСОБА_6 , 1934 р.н. - дружина, ОСОБА_4 , 1959 р.н. - син, ОСОБА_7 , 1963 р.н. - зять, ОСОБА_8 , 1962 р.н. - дочка, ОСОБА_14 , 1984 р.н. - внучка, ОСОБА_12 , 1985 р.н. - внучка, ОСОБА_11 , 1990 р.н. - внук (а.с. 50).
Отже, кожному з них належало по 1/8 частині вказаного житлового будинковолодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , відповідний актовий запис за №03 (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , запис за №4 (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 , відповідний актовий запис за №08 (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , відповідний актовий запис за №10 (а.с. 12).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1004/02-31 від 28 травня 2009 року було відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлих: брата - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 29).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач позбавлена можливості оформити право власності на успадковане за законом майно із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове будинковолодіння, тому мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції повністю погодитися не може, виходячи з такого.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України 2003 року.
При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема, ЦК УРСР.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц (провадження №14-608цс18).
Враховуючи те, що правовідносини по даній справі виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України 2003 року.
Згідно з вимогами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За приписами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Також, статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений у статті 21 цього Кодексу.
Статтею 529 ЦК УРСР визначено першу чергу спадкоємців за законом, згідно з якою при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно з частинами першої, другої статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).
Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (частина друга статті 123 ЦК Української РСР).
Відповідно до статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.
Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Як вбачається із матеріалів справи, що станом на 15 квітня 1991 року в будинковолодінні, яке знаходиться в АДРЕСА_1 було 8 членів колгоспного двору і їх право збереглося після припинення його існування. 
На день звернення позивача ОСОБА_3 з даним позовом до суду залишилося троє співвласників спірного будинковолодіння, які не були залучені до участі у справі, в тому числі і заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Суд прийняв судове рішення про права, свободи і інтереси заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не залучивши їх до участі у справі, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення відповідно до ст.376 ч.3 п.4 ЦПК України і самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_3 пред`явила позов до неналежного відповідача, не залучивши інших співвласників колгоспного двору.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Скиби Віталія Михайловича слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2009 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до Мар`янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.
Згідно з ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 502 (п`ятсот дві) гривні 76 копійок кожною, тому, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , паспорт Серія НОМЕР_5 , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 06 березня 1998 року) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , паспорт Серія НОМЕР_7 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 08 липня 2008 року) сплачений нею судовий збір у розмірі 502 (п`ятсот дві) гривні 76 копійок та в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , паспорт Серія НОМЕР_9 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 12 квітня 2002 року) сплачений нею судовий збір у розмірі 502 (п`ятсот дві) гривні 76 копійок.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2  - адвоката Скиби Віталія Михайловича - задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2009 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до Мар`янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , паспорт Серія НОМЕР_5 , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 06 березня 1998 року) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , паспорт Серія НОМЕР_7 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 08 липня 2008 року) сплачений нею судовий збір у розмірі 502 (п`ятсот дві) гривні 76 копійок та в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , паспорт Серія НОМЕР_9 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 12 квітня 2002 року) сплачений нею судовий збір у розмірі 502 (п`ятсот дві) гривні 76 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 грудня 2020 року.

Головуючий 
Судді