ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року	Львів	Справа № 460/4413/20 пров. № А/857/12750/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,
за участі секретаря судового засідання                    Чопко Ю.Т.,
представника відповідача                                        Нестерчук О.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, судом під головуванням судді Махаринця Д.Є., повний текст рішення складено 14.09.2020 року) у справі № 460/4413/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області  про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, суд-
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області у якому просить суд визнати протиправними та скасувати ППР: №00003570504 від 20.03.2020, №00003580504 від 20.03.2020, №00003510504 від 20.03.2020, №00003520504 від 20.03.2020, №00004290504 від 01.04.2020, №00004300504 від 01.04.2020.
    Ухвалою суду від 16.06.2020     року  було відкрито провадження в       справі №460/4202/20 та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.
Ухвалою від 16.06.2020 року      обумовлені позовні вимоги роз`єднано в окреме провадження, а зокрема в частині  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №00004290504       від 01.04.2020 року,      №00004300504 від      01.04.2020      року присвоївши останній №460/4413/20.
На обґрунтування вимог позовної заяви, позивач зазначив, що облік й зберігання товарних запасів та документів на придбання ведеться за місцезнаходженням центральної бухгалтерії (у т.ч. за фактичним місцезнаходженням складу й виїзд на такий склад посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області з метою перевірки даних обставин не здійснювали). До позивача безпідставно застосовано подвійну відповідальність за одне й те саме порушення.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2020року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (код ЄДРПОУ 43142449, м.Рівне, вул.Відінська, буд.12) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №00004290504      від 01.04.2020 року,      №00004300504 від      01.04.2020.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що в рішенні суду першої інстанції відображено недостовірні відомості стосовно  не надання відповідачем відзиву на позовну заяву, а зокрема вказує, що ним було подано відзив на позовну заяву в цілому до роз`єднання судом позовних вимог позивача. Повторне подання відзиву на позовну заяву після такого роз`єднання  не передбачено. Окрім того, вказує що відповідачем правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення- рішення у зв`язку з реалізацією алкогольних напоїв та пива без відповідного обліку товарних запасів та відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 30765,00 грн. та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010    року №2755-VI із змінами і доповненнями.  Вказує, що висновки суду першої інстанції з приводу відсутності складу порушення не відповідають  правовій позиції Верховного Суду в аналогічних справах.
З метою заслуховування пояснень представника відповідача, який прибув на розгляд апеляційної скарги, суд перейшов до розгляду даної справи у відкритому судовому засіданні.
Позивач  подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваних рішеннях. 
Позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляв.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність у кількох торговельних точках, які розташовані на території Рівненської області, а бухгалтерський облік ведеться ФОП ОСОБА_1  за адресою ( АДРЕСА_1 ) де зберігається книга обліку доходів та витрат, вся первинна документація (серед якої накладні на товар). В порядку передбаченому       статтею     44 Податкового кодексу України позивачем (до прийняття оскаржуваних податкових  повідомлень –рішень) було надано заперечення на вказаний акт фактичної перевірки, відповідно до якого позивачем були  докази ведення товарного обліку в тому рахунку і копії видаткових накладних на товар, який був визначений в додатку до акту перевірки.
Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов висновку про належне ведення позивачем обліку товарних запасів, про що відповідачу надано відповідні докази разом із запереченнями на  акт перевірки та безпідставність оскаржуваних податкових повідомлень – рішень. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що  позивач – ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкт підприємницької діяльності зареєстрована 26.05.2015       року. Основним видом діяльності позивача є Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (КВЕД 56.10). Місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є територія м. Рівного.
В період з 21.02.2020    року по 28.02.2020 року та з 25.02.2020    року по 05.03.2020    року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області були проведені фактичні перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій та використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем заробітної плати без сплати податків до бюджету.
За результатами таких перевірок було складено акт  №511/17-00-13-04/ НОМЕР_1        від 05.03.2020 року, згідно висновків якого, зокрема, перевіркою встановлені порушення:
пунктів 1 та 2 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995    року “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а зокрема контрольна  розрахункова операція  не проведена через реєстратор розрахункових операцій, відповідний розрахунковий документ  (фіскальний чек)  не  роздруковано та видано;
пункту 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000       року із змінами та доповненнями, а саме реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 30765,00 грн.;
статті 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями.
На підставі таких актів перевірок, Головне управління ДПС Рівненській області, керуючись ст. 44, 58 Податкового кодексу України прийняло податкові повідомлення-рішення:
№00004290504 від 01.04.2020 року, відповідно до якого, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 61531,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку й непроведення через РРО розрахункової операції;
№00004300504 від 01.04.2020    року, відповідно до якого, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 510 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів на придбання продукції.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно із       статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені       Конституцією       та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 року № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього       Закону       здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до       Податкового кодексу України.              
Відповідно до п.    75.1    ст.    75 Податкового кодексу України       контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п. 80.1 ст.1 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п.п.    80.2.5    п.    80.2 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
У відповідності до абз. 2 ч. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.       
Відповідно до п.1 та п.2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Із змісту акту фактичної перевірки позивача слідує, що  25.02.2020 року за адресою місцезнаходження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 ) в якому здійснює підприємницьку діяльність позивач було проведено контрольну розрахункову операцію з придбання одного бокалу пива «Біла ніч», ємкістю 0.3л. по ціні реалізації 20 грн. Розрахункова операція була проведена гр. ОСОБА_2 через платіжний термінал однак така операція не була проведена через реєстратор розрахункових операцій, відповідний розрахунковий документ  (фіскальний чек)  не  роздруковано та не видано. Жодних документів проте, що вказана громадянка перебуває у трудових відносинах з позивачем під час перевірки не надано. Водночас, в ході вказаної перевірки було встановлено, що в день перевірки позивачем подано до податкового органу повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 з 26.02.2020 року. Приведені  в акті перевірки обставини щодо не  проведення через реєстратор розрахункових операцій,  не роздрукування та невидачі відповідного розрахункового документу  (фіскального чеку)  не спростовані жодними у доказами зібраними у справі.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) -      за кожне наступне вчинене порушення.
Відповідно до п.11 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» тимчасово, до 1 січня 2021 року, санкції, визначені     пунктом 1     статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах:
10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Як наслідок суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій передбачених п.1 ст.17 з урахуванням п.11 Прикінцевих положень Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення п.1 та п.2 ст.3 названого Закону України № 265/95-ВР. 
Проте, як слідує з розрахунку (а.с. 8 на звороті) за вказане порушення позивачу нараховано санкцію у розмірі 1 грн. Застосування вказаної санкції не відповідає розміру фінансової санкції п.1 ст.17 з урахуванням п.11 Прикінцевих положень Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Нормативного обґрунтування підстав для застосування  названої санкції в обумовленому розмірі вказаний розрахунок та оскаржуване податкове повідомлення – рішення №00004290504     від 01.04.2020 року не містить. Приведені у розрахунку та податковому повідомленні  -рішенні №00004290504       нормативно –правові акти не вказують на якій правовій підставі застосовано  до позивача фінансову санкцію у розмірі 1 грн.  Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач  в оскаржуваному податковому рішенні не зазначив, а відтак не довів правових підстав для застосування до позивача фінансової санкції у  розмірі 1 грн за вказане порушення.
Відповідно до п.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних  суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Досліджуючи решту доводів апеляційної скарги щодо порушення позивачем пункту 12       статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та ст. 44 ПК України, то вказаний пункт передбачає, що  суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.       Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Відповідно до ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно зі     статтею 20 зазначеного Закону (редакції чинні на дату спірних правовідносин)       до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.
Підпунктом 121.1 ст.121 ПК України передбачено, що     незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених     статтею 44     цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені     Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до статті 9 якого підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно до пункту     177.10     статті     177 Податкового кодексу України     фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом державної податкової служби.
Форма книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення, затверджені     наказом ДПА України від 16.09.2013 № 481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.
Враховуючи викладене, законодавство покладає на фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, обов`язок з ведення Книги обліку доходів і витрат, що полягає у здійсненні записів щодо реалізованих товарів за підсумками робочого дня, а також зі зберігання первинних документів щодо походження товару.
З вказаного слідує, що облік товарних запасів фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування здійснюється  у формі ведення  Книги обліку доходів і витрат, записи до якої вносяться на підставі первинних документів. 
Згідно обумовленого вище  акту фактичної перевірки від 05.03.2020 року  контролюючим органом констатовано відсутність документів (а зокрема накладних) на придбання товару на суму 30765 грн  за місцем реалізації товарів у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (за адресою АДРЕСА_2 ), за що оскаржуваним податковим повідомленням рішенням визначено санкцію у розмірі  61530 грн. 
При цьому, вказаний акт перевірки не містить відомостей  щодо  витребування ревізорами відповідача  книги обліку доходів і витрат вказаного позивача з метою перевірки  обліку товарних запасів.
Водночас, як слідує з матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність у кількох торговельних точках, які розташовані на території Рівненської області, а бухгалтерський облік ведеться ФОП ОСОБА_1  за адресою ( АДРЕСА_1 ), де зберігається книга обліку доходів та витрат, вся первинна документація (серед якої накладні на товар. 
Відповідно до пункту     85.2     статті     85 Податкового кодексу України     платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пункту     44.6     статті     44 Податкового кодексу України     у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податкові звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано заперечення на вказаний акт фактичної перевірки, відповідно до якого позивачем були  надані докази ведення  обліку товарних запасів та копії видаткових накладних на товар, який був визначений в додатку до акту перевірки.
Враховуючи зазначені обставини та долучені до матеріалів справи докази ведення  обліку товарних запасів та копії видаткових накладних на товар, які були надані платником податку контролюючому органу до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень проте ним не враховані,          суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанцій про скасування спірного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 61530 грн. 
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 814/2923/16. 
Відповідно до правової позицій Великої Палати Верховного Суду       винесеній у справі № 755/10947/17      суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.
Як наслідок суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції        стосовно відсутність факту порушення позивачем вимог п. 12       ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та ст. 44 Податкового кодексу України, відповідно і відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) встановлених ст. 20 вказаного Закону та ст. 44 Податкового кодексу України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №00004290504 від 01.04.2020 року на загальну суму штрафної санкції 61531,00 грн.       за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку та без проведення окремої операції через РРО та №00004300504 від 01.04.2020 року на загальну суму штрафної санкції 510,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів на придбання продукції є протиправним та підлягають скасуванню.       
Відповідно до ч.1    ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, вказана справа відноситься до справ незначної складності, а відтак на неї поширюються положення п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,                                    
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 17 грудня 2020 року.