РІШЕННЯ
Іменем України

26 жовтня 2020 року 
Київ
справа №9901/628/19
адміністративне провадження №П/9901/628/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Головуючого судді Желєзного І.В., 
суддів: Берназюка Я.О., Калашнікової О.В., Соколова В.М., Тацій Л.В.
за участю секретаря судового засідання Зейфман І.М.
представника позивача - Пащенко В.І.
представника відповідача - Цуцкірідзе І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №9901/628/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
І. ПРОЦЕДУРА
1. 28.12.2019 до Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - позивач) до Вищої ради правосуддя (далі також - ВРП, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, в якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя №3249/0/15-19 від 28.11.2019 та зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 02.07.2019 №216дп-19 про притягнення ОСОБА_1 та заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.
2. Ухвалою Верховного Суду від 03.01.2020 у зазначеній справі відкрито касаційне провадження та призначено судове засідання. 
3. 23.01.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю, а також надано матеріали, які стали підставою для ухвалення оскаржуваного рішення.
4. Ухвалою Верховного Суду від 27.01.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.
5. 05.02.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
6. 24.03.2020 з Офісу Генерального прокурора надійшли копії матеріалів дисциплінарного провадження №11/2/4-576дс-79дп-19.
7. 09.04.2020 від третьої особи Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів надійшли пояснення у справі, в яких просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, Суд встановив наступні фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.
9. ОСОБА_1 з березня 2017 року по квітень 2019 року займав посаду прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, з квітня 2019 року - посаду прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області.
10. 15.04.2019 до КДКП надійшла дисциплінарна скарга виконувача обов`язків прокурора Дніпропетровської області Соскова Р.М. про вчинення прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області (на момент направлення скарги прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області) ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
11. 02.07.2019 КДКП ухвалено рішення № 216дп-19 «Про накладення на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області         ОСОБА_1 та заступника керівника  Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення».
12. ОСОБА_1 оскаржив рішення КДКП № 216дп-19 від 02.07.2019 до ВРП.
13. ВРП за результати розгляду скарги ОСОБА_1 28.11.2019 ухвалила рішення №3249/0/15-19, згідно з яким рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 02.07.2019 №216дп-19 про притягнення ОСОБА_1 залишено без змін.
14. В оскаржуваному рішенні ВРП встановлено наступне.
15. Із матеріалів дисциплінарного провадження вбачається, що на підставі рапорту старшого оперуповноваженого ОВС УЗЕ в Дніпропетровській області                              ДЗЕ НПУ Білогурова О.К. СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР про кримінальне порушення №12017040660002348 за частиною другою статті 366 КК України за фактом можливого внесення службовими особами ТОВ «Прем`єр» завідомо неправдивих відомостей до документів із реалізації виробленої продукції.
16. У вказаному рапорті старший оперуповноважений ОВС УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НПУ Білогуров О.К. зазначив, що за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності підприємств м`ясопереробної промисловості Дніпровського регіону встановлено, що ТОВ «Прем`єр» упродовж 2016-2017 років здійснило документальне оформлення безтоварних операцій щодо реалізації м`ясо-ковбасних виробів підприємствами з ознаками фіктивності (ТОВ «Валеречі», ТОВ «Аміата»,           ТОВ «БІГ ПРОФІТ ПЛЮС», ТОВ «Глобал Крайд», ТОВ «КАЛІПСО МЕДІА», ТОВ «Альмікс Груп Компані») на загальну суму 13 млн гривень.
17. Постановою заступника керівника Дніпропетровської прокуратури Марченко В.М. від 16.11.2017 для здійснення процесуального керівництва у досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження визначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_1 - старший групи та Власенка Р.О. , Шевченка С.В .
18. Під час здійснення досудового розслідування слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській  області  Гавриленком  А.М.  02.07.2018 до суду подані клопотання, погоджені прокурором ОСОБА_1 , про проведення обшуку за                     адресою розташування виробничих, офісних, торговельних, складських приміщень ПП « Дюкол » з метою виявлення та вилучення документів бухгалтерського і податкового обліку про взаємовідносини з контрагентам, у тому числі зразків м`ясо-ковбасних виробів. Того ж дня слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Зосименко С.Г. постановлені ухвали про задоволення вказаного клопотання.
19. На підставі цих ухвал слідчого судді 18.07.2018 у цехах з виробництва м`ясо-ковбасних виробів ПП «Дюкол» по вул. Кожедуба, 48 та вул. Сержанта Литвищенка, 9 у місті Дніпрі проведено обшуки, під час яких виявлено та вилучено ноутбук «Acer», оптичні диски в кількості 9 штук, флеш-накопичувач, документи, зошити із записами.
20. У подальшому вилучені комп`ютерна техніка та флеш-носії після огляду слідчим повернуті підприємству у зв`язку з відсутністю інформації, необхідної для розслідування.
21. При цьому під час розгляду КДКП дисциплінарного провадження прокурор ОСОБА_1 не зміг обґрунтувати необхідність втручання в господарську діяльність ПП « Дюкол » та які саме докази вчинення посадовими особами                    ТОВ «Прем`єр» злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України, він хотів отримати, вилучивши майно іншого підприємства (ПП «Дюкол»). Прокурор ОСОБА_1 не зміг також пояснити, в яку податкову звітність були внесені неправдиві дані, за який період стосувалася ця звітність, які саме неправдиві дані внесено до звітності, яка мета переслідувалася платниками податків при внесенні цих даних. 
22. Зі змісту ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 02.07.2018, якою задоволено клопотання про обшук майна вбачається, що до ЄРДР внесено відомості про кримінальне порушення стосовно ТОВ «Прем`єр».
23. Водночас діяльність ПП «Дюкол» жодним чином не стосувалася обставин вказаного кримінального провадження, а тому підстав для проведення обшуків виробничих, офісних, торговельних, складських приміщень вказаного підприємства у слідчого не було, а отже не було законних підстав і для їх погодження.
24. Також СВ Індустріального ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в області 08.11.2018 до ЄРДР за № 12018040660001808 внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення за частиною першою статті 366 КК України за фактом можливого внесення службовими особами суб`єктів господарювання неправдивих відомостей до податкової звітності.
25. Для здійснення процесуального керівництва постановою заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури ОСОБА_2 призначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_1 - старший групи та Бондара Є.А., Матяша А.Ю .
26. У межах вказаного кримінального провадження слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_1, про арешт активів суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України 20 підприємств, яке було задоволено ухвалою слідчого судді Зосименко С.Г. від 09.11.2018.
27. Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від  28.11.2018 та 30.11.2018 ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 09.11.2018 в частині апеляційного оскарження скасовано.
28. Крім того, ухвалами слідчих суддів Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22.11.2018 та 10.12.2018 за клопотаннями суб`єктів господарювання, стосовно яких вирішено питання про арешт майна, скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09.11.2018.
29. Зокрема, скасовуючи ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09.11.2018, Дніпровський апеляційний суд в ухвалах від 28.11.2018 та 30.11.2018 зазначив, що у клопотанні слідчого чи прокурора про арешт майна повинні міститися відомості, необхідні для з`ясування слідчим суддею: правової підстави для арешту майна; можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
30. Крім того, як зазначено у рішеннях Дніпровського апеляційного суду, клопотання слідчого про арешт майна подане до суду без дотримання вимог щодо його змісту, визначених частиною другою статті 171 КПК України.
31. Судом апеляційної інстанції встановлено також, що слідчий суддя як і сам слідчий не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
32. При цьому накладення арешту на активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України кримінальним процесуальним законом взагалі не передбачено, тому слідчий суддя діяв всупереч вимогам закону та обрав такий спосіб накладення арешту, що не передбачений жодними чинними нормами, враховуючи недостатність доданих до клопотання слідчим доказів, що активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України є речовими доказами в розумінні           статті 98 КПК України та у кримінальному провадженні існує необхідність накладення на них арешту.
33. Також аналогічні порушення встановлені у кримінальному провадженні №12018040660001806 за частиною першою статті 366 КК України за фактом можливого внесення службовими особами суб`єктів господарювання неправдивих відомостей до податкової звітності. У цьому провадженні прокурором          ОСОБА_1 погоджено клопотання про накладення арешту на активи суми ліміту податку на додану вартість 123 суб`єктів підприємницької діяльності.
34. Ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 12.11.2018 вказані клопотання задоволено. Накладено арешт на активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України зазначених у клопотаннях підприємств.
35. При цьому ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2018 скасовано ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 12.11.2018 та у задоволенні клопотань слідчого СУ ГУНП у Дніпропетровській області, погоджених прокурором ОСОБА_1, відмовлено.
36. Судом апеляційної інстанції встановлено, що зміст вказаних клопотань не відповідає вимогам статті 171 КПК України та не містить відомостей щодо оголошення підозри будь-якій службовій особі в цьому кримінальному провадженні, не містить посилань на зазначений Цивільний кодекс, а також залишено поза увагою, що відповідно до статті 96-3 КК України у кримінальному провадженні за частиною першою статті 366 КК України не передбачено застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичних осіб.
37. Крім того, як зазначено у вказаному судовому рішенні апеляційної інстанції, слідчий суддя, як і ,зокрема, слідчий, не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
38. За результатами розгляду апеляційних скарг, поданих на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12.11.2018, судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що накладення арешту на активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України кримінальним процесуальним законом не передбачено, слідчим до клопотання надано недостатньо доказів, що активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній служби України є речовими доказами в розумінні статті 98 КПК України, та у кримінальному провадженні існує необхідність накладення на них арешту.
39. Вказані дії прокурора ОСОБА_1 призвели до необґрунтованого втручання у господарську діяльність юридичних осіб.
40. Також під час дисциплінарного провадження КДКП встановлено, що                          СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1201704066000072 за частиною другою статті 366 КК України за фактом можливого внесення службовими особами суб`єктів господарювання неправдивих відомостей до податкової звітності.
41. Підставами для внесення відповідних відомостей до ЄРДР став рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС УВС УВБ ГУ ДФС в Дніпропетровській області Сігуліна І.Ю. про те, що група невстановлених осіб з метою прикриття незаконної діяльності, використовуючи схемні операції, у яких задіяні суб`єкти господарської діяльності реального сектору економіки (платники та неплатники ПДВ) та особи, що здійснюють діяльність у сфері сільського господарства, використовуючи підприємства спеціально створені для прикриття незаконної діяльності, здійснюють експорт сільськогосподарської продукції. При цьому митне оформлення продукції проводиться за штучно створеними документами без відображення реального походження продукції. У цій протиправній діяльності задіяні ТОВ «ЛОДЖИНПЛЮС» та ТОВ «Канкар».
42. Для здійснення процесуального керівництва 17.11.2017 постановою заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Шумицьким В.В. призначено групу прокурорів, до складу якої включено, зокрема, ОСОБА_1 .
43. Під час досудового розслідування фабулу кримінального провадження 02.02.2018 змінено та зазначено, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та 21 суб`єкт господарської діяльності, що здійснюють виготовлення, оптову торгівлю сільськогосподарською продукцією, експорт соняшникової олії, інших продуктів переробки соняшника, які створені для прикриття незаконної діяльності, здійснили та продовжують здійснювати легалізацію сільськогосподарської продукції невідомого походження для подальшого їх експорту та протиправного конвертування грошових коштів шляхом складання, видачі службовими особами завідомо неправдивих офіційних документів, інших підробок документів, що спричинило тяжкі наслідки.
44. Документи, які стали підставою для зміни фабули, відсутні.
45. Того ж дня до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська              подано два клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Зенченко Г.О., погоджені прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1, про надання дозволу на проведення обшуку автомобілів «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак, НОМЕР_2 , «DAF», державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_4 , з метою відшукання олії соняшникової та документів щодо їх походження.
46. Обґрунтуванням проведення таких було те, що вказані автомобілі нібито використовуються у злочинній діяльності з перевезенням олії соняшникової невідомого походження.
47. На підставі ухвал слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2018, якими задоволено вказані клопотання та надано дозвіл на проведення обшуків, 06.02.2018 проведено обшуки, під час яких виявлено та вилучено близько 36 тонн (нетто 28 тонн) та близько 36 тонн (нетто 27 тонн) олії соняшникової відповідно. Вилучену олію передано на зберігання власнику території ОСОБА_14 .
48. Відповідно до протоколу огляду від 27.02.2018 із вказаних цистерн відібрано зразки олії соняшникової та цього самого дня директору Дніпропетровської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини доручено проведення дослідження на відповідність олії ДСТУ 4492:2005.
49. Згідно з експертним висновком № 000411 в/18 від 07.03.2018 Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зразок № 1 (з цистерни, державний номерний знак НОМЕР_4 ) та зразок № 2 (з цистерни, державний номерний знак НОМЕР_2 ) відповідають за показниками вимогам ДСТУ 4492:2005.
50. При цьому 04.05.2018 проведено повторний огляд цистерн, з яких повторно відібрано зразки олії та цього ж дня слідчим директору Дніпропетровської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини доручено проведення дослідження відповідності олії ДСТУ 4492:2005.
51. Відповідно до експертного висновку № 000984 в/18 від 10.05.2018 Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зразок № 2 (з цистерни, державний номерний знак НОМЕР_4 ) та зразок № 1 (з цистерни, державний номерний знак НОМЕР_2 ) відповідають за показниками вимогам       ДСТУ 4492:2005.
52. При цьому зразок № 2 (з цистерни, державний номерний знак НОМЕР_4 ) за фізико-хімічними показниками (йодне число) не відповідає ДСТУ 4492:2005.
53. 04.07.2018 слідчий СВ Індустріального ВП Дніпропетровської області Шкарупа Б.А. звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з клопотаннями, погодженим прокурором ОСОБА_1, про надання дозволу на знищення (утилізацію) майна, яке не відповідає стандартам та знаходиться                  в автомобілях «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_2 , «DAF» державний номерний       знак НОМЕР_3 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_4 .
54. Ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду міста              Дніпропетровська Зосименко Г.О. від 05.07.2018 вказані клопотання слідчого задоволено. Вирішено знищити (утилізувати) майно, якість якого не відповідає вимогам стандартів, а саме знищити (утилізувати) олію соняшникову, яка знаходиться в автомобілях «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_2 , «DAF» державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний         знак НОМЕР_4 . Виконання ухвали доручено ПП «Екотехсинтез».
55. У поясненнях, наданих члену КДКП Сергійчуку С.О., прокурор ОСОБА_1 зазначив, що до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 від адвоката, який представляє інтереси ОСОБА_12 надійшло клопотання про повернення вилучених під час обшуку автомобілів з напівпричепами до них та олії соняшникової, яка знаходилася в цих напівпричепах-цистернах. До вказаного клопотання надано копію договору купівлі-продажу олії соняшникової № 01.11.20171 від 01.11.2017. Відповідно до цього договору продавцем товару ОСОБА_15 , покупцем -                ФОП ОСОБА_12 . Інших документів, що підтверджують якість олії, та документів щодо її транспортування до клопотання надано не було.
56. Постановою слідчого в кримінальному провадженні № 12017040660000972 від 06.02.2018 визнано речовим доказом вилучену під час обшуку олію соняшникову, яка знаходилася в автомобілях «DAF», державний номерний НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_2 , «DAF» державний номерний       знак НОМЕР_3 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_4 .
57. 28.02.2018 за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_15 проведено обшук із метою відшукання та вилучення документів, що можуть підтвердити походження олії соняшникової, яка знаходилася у зазначених  автомобілях з напівпричепами-цистернами. Під час обшуку не знайдено документів, що підтверджують походження та реалізацію олії. Після обшуку як свідка допитано ОСОБА_15 , яка пояснила, що реалізувала ФОП ОСОБА_12 олію соняшникову, яка зберігалася в неї декілька років. Де фактично зберігалася олія, ОСОБА_15 пояснити не змогла та вказала, що за період зберігання вона зіпсувалася. Зі слів ОСОБА_15 , вказана олія не придатна для використання за призначенням, а реалізовувалася виключно для технічних потреб.
58. У подальшому на підставі ухвал слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Зосименко Г.О. за результатами розгляду клопотань слідчого про утилізацію речових доказів 05.07.2018 постановлено ухвали про їх задоволення та надано дозвіл на знищення (утилізацію) вказаної олії соняшникової.
59. 18.09.2018 ОСОБА_12 отримав вилучені під час обшуків напівпричепи-цистерни, державні номерні знаки НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , та автомобілі «DAF», державні номерні знаки НОМЕР_1 та НОМЕР_3 .
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
60. Як правове обґрунтування позовних вимог позивач наводить такі аргументи: 
- оскаржуване рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків;
- мотивація в рішенні КДКП є неповною та необ`єктивною і не відповідає фактичним обставинам, а застосований вид дисциплінарного стягнення є непропорційним;
- системний аналіз рішення КДКП від 02.07.2019 дає змогу дійти висновку, що за результатами розгляду дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 не було встановлено, що ОСОБА_1 не вживалися належні заходи щодо притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб або закриття кримінальних проваджень;
- у рішенні ВРП не наведено жодних обставин, які б свідчили про порушення порядку збирання доказів чи обґрунтування клопотань про накладення арештів, а виключна констатація накладених арештів не може свідчити про їх незаконність і тим більше не свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку шляхом погодження клопотань про арешт майна, які розглянуті і задоволені слідчим суддею;
- посилання в оскарженому рішенні на те, що Дніпровський апеляційний суд в ухвалах від 28.11.2018 (справа № 202/7120/18, провадження № 11-сс/803/314/18) та 30.11.2018 (справа № 202/7120/18, провадження № 11-сс/803/378/18) встановив порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, які нібито вчинені прокурором, не відповідають дійсності, оскільки у зазначених ухвалах зазначено про невзяття до уваги слідчим суддею та слідчим розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;
- ПП « Дюкол » листом від 22.07.2019 зазначає про відсутність будь-якого тиску з боку правоохоронних органів, а саме слідчих які проводили обшуки, або процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_1 , який погоджував клопотання на проведення обшуків, а також те, що при проведенні обшуків підприємство не зазнало збитків чи іншого втручання у виробничі процеси, а відтак висновки ВРП в частині порушення права власності ПП «Дюкол» та втручання у господарську діяльність є необґрунтованими і спростовуються обставинами справи;
- Комісія КДКП, розглядаючи справу відносно ОСОБА_1 про неналежне виконання чи невиконання прокурором своїх повноважень за пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», не дотрималась принципу законності, тому що для встановлення змісту невиконаних обов`язків (і як наслідок - притягнення прокурора до відповідальності) вона взяла до уваги положення наказу Генерального прокурора «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» №4гн від 19.12.2012, який не пройшов державної реєстрації і відповідно до вимог Закону не може мати для прокурора обов`язкового характеру, про що було наголошено ВРП, проте зазначені твердження проігноровані і в оскарженому рішенні, не було надано жодного обґрунтування даному факту;
- в оскаржуваному рішенні ВРП, навіть незважаючи на те, що у самому рішенні КДКП була наявна інформація, що ОСОБА_1 не був старшим у групі прокурорів у кримінальному провадженні № 12017040660000972 16.05.2017 та вчинив єдину процесуальну дію - погодив клопотання на утилізацію майна, якість якого не відповідає вимогам стандартів, зроблено безпідставний та необґрунтований висновок (який в тому числі суперечить пункту 2.5 наказу Генерального прокурора  № 4гн від 19.12.2012), що процесуальне керівництво вказаного кримінального провадження здійснювалося саме прокурором ОСОБА_1 , а не старшим прокурором, неналежним чином, що вплинуло на проведення досудового розслідування слідчими поверхнево з порушенням норм КПК України, що виразилося у непроведенні всіх необхідних слідчих розшукових дій, направлених на розкриття та розслідування кримінального правопорушення, та невиконанні в повному обсязі вказівок, наданих процесуальним керівником;
- за викладених обставин не вбачається вини  ОСОБА_1 у неналежному виконанні своїх службових обов`язків. Наявність вини є загальним принципом юридичної відповідальності в усіх галузях права і будь-який виняток з нього має бути висловлений прямо і недвозначно, тобто закріплений безпосередньо в законі;
- ВРП, ухвалюючи спірне рішення від 28.11.2019, зазначила, що КДКП при ухваленні рішення від 02.07.2019 врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, за яких скоєно проступок. Натомість з рішення КДКП убачається лише, що «при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні щодо виду дисциплінарного стягнення враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини». Таким чином, КДКП лише обмежилась вказівкою на врахування цих даних без зазначення відомостей, які характеризують особу прокурора, наслідки такого проступку. У матеріалах дисциплінарної справи ВРП відсутні будь-які негативні відомості про особу ОСОБА_1 , наявна позитивна характеристика, дані про притягнення до дисциплінарної відповідальності відсутні, однак ці обставини ВРП не врахувала.
61. Відповідач в обґрунтування своєї позиції зазначив таке:
- відсутні підстави, передбачені статтею 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», для скасування оскаржуваного рішення;
- обставини, викладені у рішенні КДКП в частині притягнення ОСОБА_1 , підтвердилися та не спростовані доводами його скарги;
- визначений КДКП вид дисциплінарного стягнення - звільнення з посади в органах прокуратури є пропорційним вчиненому прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку;
- оскаржуване рішення ВРП містить посилання на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, а відтак є обґрунтованим.
62. Треті особи, заперечуючи щодо задоволення позову, зазначили наступне:
- доводи позивача про те, що наказ Генерального прокурора України №4гн від 19.12.2012 не зареєстрований у Міністерстві юстиції України і не чинним не відповідають вимогам законодавства, оскільки на час його прийняття Законом України «Про прокуратуру» не передбачалася реєстрація наказів Генерального прокурора у Міністерстві юстиції України;
- ВРП надано правильну оцінку обставинам щодо допущення ОСОБА_1 порушень, які стали підставою для притягнення його до відповідальності.
IV. ВИСНОВКИ СУДУ
63. Оцінюючи наведені сторонами аргументи на обґрунтування позову та заперечень, Суд дійшов таких висновків.
64. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
65. Відповідно до пунктe 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстави невиконання чи неналежного виконання службових обовязків.
66. Згідно зі статтею 44 цього ж Закону (тут і далі також - в редакції, чинній на момент розгляду дисциплінарної скарги відносно позивача КДКП) дисциплінарне провадження здійснюється Комісією.
67. За правилами частини першої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.
68. Відповідно до частини четвертої статті 46 Закону України «Про прокуратуру» після відкриття дисциплінарного провадження член КДКП проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена КДКП за результатами перевірки.
69. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена КДКП, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і, в разі необхідності, інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону України «Про прокуратуру».
70. Порядок прийняття Комісією рішення у дисциплінарному провадженні щодо прокурора передбачений статтею 48 Закону України «Про прокуратуру».
71. Так, Комісія приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Під час прийняття рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Рішення Комісії викладається в письмовій формі, підписується головуючим і її членами, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні цього органу. Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який притягається до дисциплінарної відповідальності; обставини, встановлені під час здійснення провадження; мотиви, з яких Комісія ухвалила рішення; суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; порядок і строк оскарження рішення.
72. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора);  звільнення з посади в органах прокуратури.
73. Прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення (частина перша статті 50 цього Закону).
74. Порядок розгляду ВРП скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора визначений статтею 53 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».
75. За змістом цієї норми прокурор, щодо якого прийнято рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, може оскаржити таке рішення до Вищої ради правосуддя не пізніше тридцяти днів з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.
76. Вища рада правосуддя може поновити строк для оскарження рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, якщо визнає, що він був пропущений з поважних причин.
77. Скарга на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора розглядається Вищою радою правосуддя у пленарному складі в порядку, визначеному статтею 49 цього Закону для розгляду дисциплінарної справи щодо судді.
78. Вища рада правосуддя розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора не пізніше шістдесяти днів з дня їх надходження. Цей строк може бути продовжений Вищою радою правосуддя не більше ніж на шістдесят днів у разі потреби додаткової перевірки обставин та (або) матеріалів справи.
79. За результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора Вища рада правосуддя має право:
1) скасувати повністю рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та закрити дисциплінарне провадження;
2) скасувати частково рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення;
3) скасувати повністю або частково рішення відповідного органу про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення;
4) змінити рішення відповідного органу, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;
5) залишити рішення відповідного органу без змін.
80. Копія рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, у семиденний строк з дня його ухвалення вручається чи надсилається прокурору або його представнику.
81. Згідно з положеннями статті 54 цього ж Закону рішення ВРП за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; прокурор не був належним чином повідомлений про засідання ВРП, якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини п`ятої     статті 53 цього Закону; рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
82. Водночас суд, який переглядає рішення ВРП, не обмежений перевіркою лише наведених вище формальних критеріїв, оскільки забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та є визначеним статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) судовим органом, який має повну юрисдикцію щодо розгляду скарг на рішення ВРП. Суд повинен також ретельно дослідити дотримання ВРП під час прийняття спірного рішення вимог закону вмотивованості такого рішення. Оцінка Верховним Судом мотивів та обґрунтованості оскаржуваного рішення ВРП не є втручанням у її дискреційні повноваження.
83. Наведені вище висновки відповідають позиції Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) та усталеній практиці Великої Палати Верховного Суду, зокрема аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2019 у справі № 9901/869/18 та від 12.09.2019 у справі № 9901/797/18.
84. ВРП наділена повноваженнями вирішувати питання щодо фактів і права та повною мірою переглядати законність рішення Комісії.
85. Відповідно до частини восьмої статті 49 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» учасники дисциплінарної справи мають право подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків, ставити запитання учасникам дисциплінарної справи, висловлювати заперечення, заявляти інші клопотання або відводи, ознайомлюватись з матеріалами справи. Для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, із дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.
86. Як встановлено судом, у засіданні ВРП 28.11.2019 брали участь 12 її членів, тобто більшість від її складу; «за» прийняття оскаржуваного рішення віддали голоси 12 її членів, проти - 0, не брали участі у голосуванні - 0. Таким чином, оскаржуване рішення ухвалено повноваженим складом ВРП та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.
87. Розгляд скарги ОСОБА_1 на рішення КДКП від 02.07.2019 ВРП здійснила за участю прокурора та його представника, яких було належним чином повідомлено про засідання ВРП.
88. Отже, під час розгляду справи судом встановлено відсутність визначених пунктами 1- 3 частини першої статті 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстав для скасування рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора.
89. Надаючи правову оцінку наведеним у рішенні ВРП мотивам, з яких вона дійшла висновків про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у контексті наявності або відсутності визначеної пунктом 4 частини першої статті 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстави для скасування відповідного рішення ВРП, Верховний Суд зазначає наступне.
90. Об`єктивну сторону дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом першим частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», становить невиконання чи неналежне виконання прокурором своїх службових обов`язків.
91. За висновками КДКП, з якими погодилася ВРП, ОСОБА_1 у межах кримінального провадження № 12017040660002348 за частиною другою статті 366 КК України за фактом можливого внесення службовими особами ТОВ «Прем`єр» завідомо неправдивих відомостей до документів із реалізації виробленої продукції погодив клопотання про проведення обшуку за адресою розташування виробничих, офісних, торговельних, складських приміщень ПП « Дюкол » з метою виявлення та вилучення документів бухгалтерського і податкового обліку про взаємовідносини з контрагентам, у тому числі зразків м`ясо-ковбасних виробів, які 02.07.2018 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська задоволені, та на підставі цих ухвал 18.07.2018 у цехах з виробництва м`ясо-ковбасних виробів       ПП «Дюкол» по вул. Кажедуба, 48 та вул. Сержанта Литвищенка, 9 проведено обшуки, під час яких виявлено та вилучено ноутбук «Acer», оптичні диски в кількості 9 штук, флеш-накопичувач, документи, зошити із записами.
92. При цьому під час розгляду КДКП дисциплінарного провадження прокурор ОСОБА_1 не зміг обґрунтувати необхідність втручання в господарську діяльність ПП « Дюкол » та які саме докази вчинення посадовими особами ТОВ «Прем`єр» злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України, він хотів отримати, вилучивши майно іншого підприємства (ПП «Дюкол»). Прокурор ОСОБА_1 не зміг також пояснити, в яку податкову звітність були внесені неправдиві дані, якого періоду стосувалася ця звітність, які саме неправдиві дані внесено до звітності, яка мета переслідувалася платниками податків при внесенні цих даних.             
93. Згідно з вимогами статей 7, 8, 9, 16 КПК України кримінальний процес будується на засадах верховенства права, законності і недоторканості права власності.
94. Відповідно до частини першої статті 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
95. Як зазначено в оскаржуваному рішенні та встановлено судом зі змісту ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська          ОСОБА_8 від 02.07.2018, якою задоволено клопотання про обшук майна, вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне порушення щодо ТОВ «Прем`єр».
96. Водночас діяльність ПП «Дюкол» жодним чином не стосувалася обставин вказаного кримінального провадження, а тому підстав для проведення обшуків виробничих, офісних, торговельних, складських приміщень вказаного підприємства у слідчого не було.
97. Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що ПП « Дюкол » листом від 22.07.2019 зазначило про відсутність будь-якого тиску з боку правоохоронних органів, а саме слідчих, які проводили обшуки, або процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_1 , який погоджував клопотання на проведення обшуків, а також те, що при проведенні обшуків підприємство не зазнало збитків чи іншого втручання у виробничі процеси, а відтак висновки ВРП в частині порушення права власності ПП «Дюкол» та втручання у господарську діяльність є необгрунтованими і не спростовуються обставинами справи, оскільки ці обставини не є необхідними (визначальними) для встановлення факту погодження прокурором клопотання про проведення обшуку не на законних підставах.
98. Також за висновками КДКП, з якими погодилася ВРП, у межах кримінального провадження №12018040660001808 прокурор ОСОБА_1  погодив клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про арешт активів суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України   20 підприємств, яке було задоволено ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09.11.2018. У подальшому ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 28.11.2018 та 30.11.2018 вказану ухвалу в частині апеляційного оскарження скасовано та ухвалами слідчих суддів Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22.11.2018 та 10.12.2018 скасовано арешт, накладений ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09.11.2018.
99. У рішеннях Дніпровського апеляційного суду зазначено, що клопотання слідчого про арешт майна подане до суду без дотримання вимог щодо його змісту, визначених частиною другою статті 171 КПК України; слідчий суддя як і сам слідчий не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
100. Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що судом апеляційної інстанції встановлено, що дані порушення допущені слідчим суддею та слідчим, однак не ним як прокурором, а також про відсутність у рішенні ВРП зазначення обставин, які б свідчили про порушення порядку збирання доказів чи обґрунтування клопотань про накладення арештів, а виключна констатація накладених арештів не може свідчити про їх незаконність і тим більше не свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку шляхом погодження клопотань про арешт майна, які розглянуті і задоволені слідчим суддею, оскільки відповідно до чинного законодавства України прокурор у випадку відповідності клопотань слідчого вимогам КПК України погоджує відповідне клопотання, у протилежному випадку він наділений правом відмовити у погодженні такого. Невідповідність клопотання про накладення арешту вимогам КПК України встановлена рішеннями суду апеляційної інстанції; співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна особи повинні бути взяті до уваги не лише слідчим, який подає відповідне клопотання та слідчим суддею, який його розглядає, а й прокурором, який погоджує таке (незазначення в ухвалі суду про неврахування даних обставин не лише слідчим та слідчим суддею, а й прокурором, не спростовує даного висновку).
101. Також аналогічні порушення встановлені у кримінальному провадженні           №12018040660001806 за частиною першою статті 366 КК України за фактом можливого внесення службовими особами суб`єктів господарювання неправдивих відомостей до податкової звітності. У цьому провадженні прокурором ОСОБА_1 погоджено клопотання про накладення арешту на активи суми ліміту податку на додану вартість 123 суб`єктів підприємницької діяльності.
102. З огляду на вищевикладене, ВРП погодилася з висновком КДКП, що вказані дії прокурора ОСОБА_1 призвели до необґрунтованого втручання у господарську діяльність юридичних осіб.
103. Також за висновками КДКП, з якими погодилася ВРП, у межах кримінального провадження № 1201704066000072 ОСОБА_1 погодив клопотання про надання дозволу на знищення (утилізацію) майна, яке не відповідає стандартам та знаходиться в автомобілях «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_2 , «DAF» державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_4 , та ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.07.2018 вказані клопотання задоволено. КДКП встановлено, що прокурор ОСОБА_1 за наявності можливості повернути вилучене майно власнику, яке не містило жодних слідів злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України, свідомо створив умови знищення майна ФОП ОСОБА_12 - соняшникової олії у кількості 64 тонн. Як встановила КДКП, до ухвалення вказаних рішень в органу досудового розслідування була можливість повернути вилучене майно, яке не містило жодних слідів злочину, передбаченого частиною другою    статті 366 КК України.
104. Колегія суддів відхиляє доводи позивача, який зазначає, що він не був старшим групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, а лише входив до групи прокурорів, а відтак помилковими є висновки КДКП та ВРП щодо неналежного виконання ним своїх обов`язків з огляду на наступне.
105. Пунктом 1 частини шостої статті 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати щодо забезпечення спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
106. З огляду на те, що позивач не заперечує, що майно, яке було утилізоване на підставі ухвал Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.07.2018 у межах даного кримінального провадження, не містило жодних слідів злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України, та враховуючи те, що за наслідками проведення повторного експертного дослідження лише один зразок № 000984 в/2/18 - олія соняшникова - зразок № 2 (АР 7114 ХТ) за фізико-хімічними показниками (йодне число г J 2/100г) не відповідав ДСТУ 4492:2005, однак утилізована вся олія, помилковими є відповідні доводи позивача.
107. При прийнятті оскаржуваного рішення Вищою радою правосуддя встановлено, що дійсно ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 05.07.2018 за результатами розгляду клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого прокурором ОСОБА_1, вирішено знищити (утилізувати) майно, якість якого не відповідає вимогам стандартів та знаходиться в автомобілях «DAF», державний номерний     знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_2 ,              «DAF» державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом-цистерною, державний номерний знак НОМЕР_4 .
108. При цьому, як встановлено КДКП, до ухвалення вказаних рішень в органу досудового розслідування була можливість повернути вилучене майно, яке не містило жодних слідів злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК    України.
109. Так, згідно з експертним висновком № 000411 в/18 від 07.03.2018 Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зразок № 1 (з цистерни, державний номерний знак НОМЕР_4 ) та зразок № 2 (з цистерни, державний номерний знак НОМЕР_2 ) відповідають за показниками вимогам       ДСТУ 4492:2005.
110. Таким чином підстав для подальшого зберігання вказаного речового доказу в органу досудового розслідування не було, однак, упродовж 3 місяців будь-яких дій ні слідчим, ні прокурором для виконання вимог пункту 1 частини шостої статті 100 КПК України вчинено не було.
111. З огляду на викладене, ВРП дійшла висновку, що погоджуючи клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Дніпропетровської області про надання дозволу на знищення (утилізацію) майна, прокурор ОСОБА_1 не вчинив дій для усунення допущених органом досудового розслідування порушень КПК України, а навпаки сприяв знищенню вказаного майна, фактично погодившись з відповідністю таких дій вимогам норм кримінального процесуального законодавства.             
112. Окрім цього, колегія суддів відхиляє доводи позивача, що Комісія КДКП, розглядаючи справу відносно ОСОБА_1 про неналежне виконання чи невиконання прокурором своїх повноважень за пунктом 1 частини першої             статті 43 Закону України «Про прокуратуру», не дотрималась принципу законності, тому що для встановлення змісту невиконаних обов`язків (і як наслідок - притягнення прокурора до відповідальності) вона взяла до уваги положення наказу Генерального прокурора «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» №4гн від 19.12.2012, який не пройшов державної реєстрації і відповідно до вимог Закону не може мати для прокурора обов`язкового характеру, про що було наголошено ВРП, проте зазначені твердження проігноровані і у оскарженому рішенні, не було надано жодного обґрунтування цьому факту, з огляду на наступне.
113. Згідно з положеннями пункту 3.1 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 №4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» (чинного до 09.04.2019, тобто у період, який був предметом дослідження КДКП під час здійснення дисциплінарного провадження відносно позивача) контроль за якістю здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та участі у судовому провадженні мають здійснювати керівники органів прокуратури та галузевих підрозділів апаратів прокуратур усіх рівнів, які за розподілом обов`язків відповідають за відповідну ділянку роботи.
114. Даний наказ у період його чинності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» був обов`язковим для виконання всіма прокурорами.
115. Відповідно до пункту 2.5 вказаного Наказу членам групи перед прийняттям процесуальних рішень необхідно доповідати про них старшому прокурору групи, рішення якого є остаточним.
116. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що він не повинен був діяти на виконання доручення старшого прокурора, а повинен був доповісти про прийняття процесуальних рішень старшому групи прокурорів.
117. Верховний Суд враховує під час перегляду цієї справи даний недолік у рішенні Комісії та неспростування такого ВРП під час розгляду скарги на її рішення, однак, сукупно оцінюючи всі обставини справи, вважає, що зазначений недолік не є вагомим настільки, щоб це було достатнім для висновку про відсутність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
118. Стосовно доводів позивача щодо порушення КДКП при ухваленні оспорюваного рішення принципу презумпції невинуватості суд зазначає наступне.
119. Гарантована статтею 62 Конституції України та пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі                   "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплені поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
120. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах у рішенні від 21.06.2018 у справі №9901/486/18.
121. Доводи позивача, що ВРП, ухвалюючи спірне рішення від 28.11.2019, зазначила, що КДКП при ухваленні рішення від 02.07.2019 врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, за яких скоєно проступок, однак КДКП лише обмежилась вказівкою на врахування цих даних без зазначення відомостей, які характеризують особу прокурора, наслідки такого проступку, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються рішенням КДКП, яке було предметом перегляду ВРП, яким встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень не має, прокурором Дніпропетровської області характеризується задовільно.
122. На думку Верховного Суду, у діях позивача наявний склад інкримінованого йому дисциплінарного проступку (неналежне виконання службових обовязків), що передбачений пунктом першим частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», а оскаржуване рішення ВРП є вмотивованим, містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом. Зі змісту цього рішення вбачається, що ВРП врахувала доводи скаржника та надала оцінку обставинам, якими обґрунтовано обраний вид дисциплінарного стягнення.
123. Під час розгляду справи судом встановлено відсутність визначених статтею 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» обов`язкових (формальних) підстав для скасування рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора.
124. Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що ВРП, ухвалюючи рішення про залишення без змін рішення Комісії, належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для ухвалення рішення, навела мотиви, з огляду на які дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку.
125. З огляду на наведене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ВРП є обґрунтованим і відповідає вимогам закону, а відтак не підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 241-246, 262, 266, 295 КАС України, Суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя                                                                                      І.В. Желєзний
Судді                                                                                                              Я.О. Берназюк
                                                                                                                       О.В. Калашнікова 
                                                                                                                       В.М. Соколов 
                                                                                                                       Л.В. Тацій