ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 листопада 2020 року           справа №242/125/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Сіваченка І.В., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС  на рішення  Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2020 р.  у справі  № 242/125/19 (головуючий І інстанції Владимирська І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків ДПС, третя особа Державне підприємство «Селидіввугілля» про скасування постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі - відповідач, ОВПП ДПС), третя особа Державне підприємство "Селидіввугілля", в якому просив: скасувати постанову № 16/28-10-46-06 від 14 грудня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2020 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: скасував постанову № 16/28-10-46-06 від 14 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, закрив провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що строк винесення постанови та форма постанови не суперечить закону, а тому судом першої інстанції незаконно скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
Від Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки явка відповідача не визначалась обов`язковою, відповідач не був позбавлений можливості залучити іншого представника.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
03 грудня 2018 року Дніпропетровське управлінням Офісу великих платників податків ДФС складено протокол про адміністративне правопорушення № 14/28-10-46-06 про притягнення позивача, директора ДП «Селидіввугілля», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, а саме: допустив несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2017 р., граничний термін сплати 28.02.2017, фактично сплачено з 28.08.2018 по 30.10.2018 у загальній сумі 289 689,60 грн., чим порушив п. 8, п. 12 ст. 9 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, абз. 6, п. 3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 року №449.
Постановою Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС № 16/28-10-46-06 від 14 грудня 2018 року, складеною за результатом розгляду протоколу від 03 грудня 2018 року № 14/28-1046-07 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.
Згідно наказу № 119-к/к від 12.12.2018 року, виданого Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, генерального директора ДП «Селидіввугілля» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення 12.12.2018 відповідно до п. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо позивача не могло бути розпочато, та у разі відкриття підлягало закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а тому постанову від 14.12.2018 не можна визнати законною та обґрунтованою.
Суд апеляційної інстанції з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у 
Положенням частини 3 ст.165-1 КУпАП передбачено, що несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Таким чином, обов`язковою умовою наявності в діях посадової особи складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.165-1 КУпАП, а саме несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі - Закон № 2464-VI).
Платниками єдиного внеску згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI є: роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
На підставі ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.
Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пп. 20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: складати стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому законом.
Згідно вимог ст. 234-2 КУпАП, органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення щодо порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ст. 165-1). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники. 
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), внесено зміни до Закону 2464-VI , а саме, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 9-3, відповідно до якого: 
«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».
Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669 вважати пунктом 9-4.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 виключено.
Таким чином, положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону № 2464-VI. Змін безпосередньо до Закону № 2464-VI щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було. 
Пункт 9-4 розділу VIII виключено на підставі Закону № 440-IX від 14.01.2020, який набрав чинності 13.02.2020.
Отже, положення пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI на час прийняття оскаржуваної постанови були чинні.
На підставі зазначеного, приписи пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI (в редакції на час прийняття спірної постанови) не ставлять факт звільнення платника від обов`язку зі сплати єдиного внеску у залежність від часу подання відповідної заяви (після прийняття спірної вимоги або до її прийняття), а прямо встановлює, що така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Селидове, м.Маріуполь Донецької області, на території якого розташоване ДП «Селидіввугілля»  генеральним директором якого є позивач та орган доходів і зборів в якому позивач перебуває на обліку (ГУ ДПС у Донецькій області, Селидівська ДПІ (м. Селидове).
Отже, відповідно до приписів абзацу 4 пункту 9-3 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 2464-VI ДП «Селидіввугілля»  генеральним директором якого є позивач має бути звільнений від виконання обов`язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI на час проведення антитерористичної операції. 
Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності вини позивача у порушенні вимог п. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI та притягнення його до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган  (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова містить лише формальне посилання на допущення позивачем несвоєчасної оплати до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, без з`ясування усіх обставин та посилання на конкретні докази. Отже, відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
На підставі викладено, суд вважає не правомірними дії відповідача щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.
Щодо строку притягнення позивача до відповідальності.
Статтею 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через два місяці з дня виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді).
Враховуючи вимоги  статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду
Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, зокрема не нарахування та несплата єдиного внеску.
У листі Міністерства доходів і зборів України від 13.05.2013 № 1101/Н/99-99-15-04-01-14 зазначено, що триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок (наприклад, у разі виявлення таких проступків: відсутності обліку доходів і витрат, для яких встановлена обов`язкова форма обліку (обліку результатів підприємницької діяльності відповідно до вимог чинного законодавства), бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його з порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, інших правопорушень, пов`язаних з нарахуванням податків, і встановити які можна лише в ході документальної перевірки на підставі первинних документів). Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене в строк не пізніше, ніж через два місяці з дня його виявлення (з дати складання і підписання акта перевірки).
Тобто, триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, зокрема не нарахування та несплата єдиного внеску. Відтак, строк притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення необхідно враховувати з дня його виявлення.
Отже, у разі встановлення факту не нарахування та несплати єдиного внеску, що є триваючим правопорушенням, за умови його доведення, то строк притягнення до адміністративної відповідальності обраховується з моменту його виявлення. У разі встановлення факту несвоєчасної сплата єдиного внеску, строк притягнення до адміністративної відповідальності обраховується з моменту такої сплати.
Як вбачається із матеріалів справи, постанова про накладення на позивача адміністративної санкції винесена на підставі акту перевірки, в якому виявлені факти несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за звітній період січень 2017 року, фактична сплачено 28.08.2018 - 30.10.2018. Як свідчать матеріали справи, днем виявлення податковим органом факту несвоєчасної сплати нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування - 03.12.2018. 
Отже, висновки суду першої інстанції щодо застосування приписів статті 38 КУпАП до даних правовідносин є не правильними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно частини 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, однак судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального  та процесуального права в частині визначення підстав для задоволення позову.
Тому судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статями 286, 309, 311, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС  на рішення  Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2020 р.  у справі  № 242/125/19 - задовольнити частково.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2020 р.  у справі  № 242/125/19 - змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2020 р.  у справі  № 242/125/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.
Судове рішення проголошено та підписано колегією суддів 17 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                   Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                      І.В. Сіваченко 

                                                                                               Л.В. Ястребова