ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1055/20  Номер провадження 33/814/706/20	Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

Категорія: ч.1 ст.130 КпАП

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
його захисника Дмитрука С.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року,                                  
ВСТАНОВИВ:
       
Цією постановою ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючий вантажником в ТОВ «Армавір», несудимий, 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення – штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420, 40 грн. 
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 19 червня 2020 року близько 23 год. керував автомобілем ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Центральній в с. Червоний Кут Гадяцького району Полтавської області з ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження закрити, оскільки він 19 червня 2020 року брав участь в операції об`єднаних сил і не міг перебувати в цей час в с. Червоний Кут Гадяцького району Полтавської області.
Крім того, зазначає, що посвідчення водія від 22 квітня 2016 року, на підставі якого працівники поліції встановлювали особу порушника, було ним втрачене, а він отримав нове посвідчення 04 жовтня 2016 року за номером НОМЕР_2 .
Також прохає стягнути з Гадяцького ВП ГУ НП в Полтавській області судові витрати на його користь, оскільки вважає незаконними дії працівників цього відділу поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши докази, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого. 
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.
Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КпАП України, в даному випадку відсутня, оскільки згідно з цим пунктом провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Тобто, в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КпАП України юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені з цієї статті Кодексу, була не скасована, а навпаки посилена.
У свою чергу, стаття 8 КпАП України передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Виходячи із зазначених положень вказані особи не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. 
Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.280 КпАП України, о рган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наведені вимоги закону суддею не дотримані, а висновки постанови не ґрунтуються на належних і допустимих доказах.
Так, ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду пояснив, що він в період з 10 березня по 12 липня 2020 року проходив військову службу і брав участь в операції об`єднаних сил. 
19 червня 2020 року він не був в с. Червоний Кут Гадяцького району Полтавської області, тим більше не керував автомобілем ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1 .
Крім того, ОСОБА_1 зауважив, що посвідчення водія № НОМЕР_3 від 22 квітня 2016 року, на підставі якого працівники поліції встановлювали особу порушника, було ним втрачене, а він отримав нове посвідчення 04 жовтня 2016 року за номером  НОМЕР_2 .
Пояснення ОСОБА_1 підтверджується довідками командира військової частини НОМЕР_4 від 15 липня 2020 року №1849 та від 31 жовтня 2020 року №2391, а також копіями посвідчення водія № НОМЕР_3 від 22 квітня 2016 року та № НОМЕР_2 від 04 жовтня 2016 року.
Більше того, свідок ОСОБА_2 – поліцейський СРПП №4 Гадяцького ВП ГУ НП в Полтавській області в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що ОСОБА_1 не є тією особою, щодо якої ним складався протокол про адміністративне правопорушення. При цьому свідок пояснив, що дійсна особа порушника на час розгляду справи апеляційним судом встановлена.
Враховуючи наведені докази, висновки судді про доведеність факту ухилення ОСОБА_1 19 червня 2020 року в с. Червоний Кут Гадяцького району Полтавської області від огляду відповідно до встановленого порядку на стан сп`яніння є вочевидь помилковими, а тому постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу з Гадяцького ВП ГУ НП в Полтавській області, оскільки він вважає незаконними дії працівників цього відділу поліції, необхідно зазначити таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:
1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;
2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;
3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.
За змістом пункту 4 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.4 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.
Оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутись до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦПК України має бути звернення до суду із відповідною позовною заявою. 
Зокрема, такої позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16-ц. 
Враховуючи наведене, з огляду на відсутність норми КпАП України, яка регулює питання та порядок відшкодування витрат на правову допомогу у разі закриття справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 має право на звернення із відповідним позовом до суду загальної юрисдикції для стягнення відповідних сум.
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КпАП України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

        Суддя Полтавського апеляційного суду                                              Костенко В.Г.