ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9449/20 Справа № 201/8460/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       
       головуючого судді Деркач Н.М.,
       суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,
       за участю секретаря Лященко С.Г.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Братське-Агро" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Імені Мічуріна" та ОСОБА_1 про стягнення збитків, - 

В С Т А Н О В И В:

       У вересні 2020 року ТОВ «Братське-Агро» звернулося до суду з позовом до відповідачів Сільськогосподарського ТОВ «Імені Мічуріна» і ОСОБА_1 про стягнення збитків. 
       Позовні вимоги мотивовано тим, що СТОВ «Імені Мічуріна» незаконно передало земельну ділянку з кадастровим номером 4821483400:02:000:0168 розміром 6.45 га ОСОБА_1 , який в свою чергу незаконно знищив посіви озимої пшениці ТОВ «Братське-Агро». Вважав, що СТОВ «Імені Мічуріна» та ОСОБА_1 завдали збитки у розмірі 186399.51 грн., а саме: вартість витрат, понесених підприємством під урожай пшениці озимої 2020 року за період 2019-2020 років – 35 111.21 грн., втрачена вигода – 151 288.30 грн., які позивач просив стягнути з відповідачів, а також судові витрати по справі. 
       Позивачем також до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить суд накласти арешт в рамках ціни позову на все майно відповідачів, оскільки до суду подано вищевказану позовну заяву про відшкодування завданих збитків у розмірі 186 399,51 грн., однак СТОВ «Ім. Мічуріна» не має змоги відшкодувати завдані збитки та здійснює реалізацію нерухомого майна, для задоволення вимог інших кредиторів. Також, за наявною у ТОВ «БРАТСЬКЕ-АГРО» інформацією, ОСОБА_1 має намір змінити місце проживання та виїхати до іншої країни, здійснює реалізацію свого майна, що може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім того зазначає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду по справі, що дає підстави для забезпечення позову.
       Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року заяву ТОВ «Братське-Агро» про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на все майно СТОВ «Імені Мічуріна» та ОСОБА_1 , у межах позовних вимог (186399,51 гривень).
       Не погодившись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.
       Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
       Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року “Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову”, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
       Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходив з того, що існує реальна загроза невиконання судового рішення та заходи забезпечення позову, що вжито судом у саме межах позовних вимог, є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак не вжиття заходів забезпечення позову порушить право позивача на судовий захист.
       Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами виник спір з приводу стягнення завданих позивачеві збитків та існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду, а тому є підстави для забезпечення позову. Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, адекватним та не порушує права інших осіб.
       Посилання апеляційної скарги на те, що при постановленні ухвали, суд першої інстанції порушив вимоги закону є безпідставними, оскільки застосований судом першої інстанції спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 року. 
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до висловлення думки щодо відсутності обґрунтування позову ТОВ “Братське-Агро” по суті, а тому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даній справі судом розглядається питання забезпечення позову. 
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про наявність правових підстав для забезпечення позову.
       Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
       На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 
       Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року про забезпечення позову — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення. 

       Судді:                                                                Н.М. Деркач
                                                                                                                                                                               Л.О. Каратаєва
                                                                                                                                                                               І.Ю. Ткаченко