ПОСТАНОВА 
Іменем України

12 листопада 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 386/987/19
провадження № 22-ц/4809/1329/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Чельник О.І.,
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2020 року у складі судді Гарбуз О.С., 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яка подана її представником ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії. 
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 03.05.2018 вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. 
Головне управління Держгеокадастру листом від 30.05.2018 протиправно відмовило їй у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою, тому вона звернулася до суду із позовом про визнання протиправним рішення та зобов?язання вчинити певні дії. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 по справі №811/1719/18 її позов задоволено, визнано протиправною відмову та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду. На підставі зазначеного рішення суду, наказом Головного управління Держгеокадастру від 06.11.2018 №11-7726/14-18-СГ їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства. 
Маючи законні сподівання та правомірні очікування, підтверджені рішенням суду, яке набрало законної сили, та наказом Головного управління Держгеокадастру від 06.11.2018 №11-7726/14-18-сг, вона замовила відповідний проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який розроблено у встановленому законодавством порядку. 
Після цього вона звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру із заявою від 07.08.2019 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а саме про державну реєстрацію земельної ділянки. 
Однак рішенням від 14.08.2019 №РВ-3500786132019 їй було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з перетином ділянки з ділянкою з кадастровим номером 3521483900:02:000:0688 (площа співпадає на 0,2281%) та з ділянкою з кадастровим номером 3521483900:02:000:0689 (площа співпадає на 99,7741%).
Зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на бажану нею земельну ділянку, під час розроблення проєкту землеустрою, ОСОБА_2 23.08.2019 зареєстровано право власності на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру від 09.08.2018 №11-4135/14-19-СГ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 2,0 га, розташованої на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. 
Позивач вважає наказ Головного управління та державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 3521483900:02:000:0688 та 3521483900:02:000:0689 таким, що порушує її права, оскільки приймаючи його Головне управління фактично унеможливило реалізацію наказу від 06.11.2017 прийнятого на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 у справі №811/1719/18. 
Крім того зазначає, що навіть при скасуванні оспорюваного наказу Головного управління, її права не будуть відновлені, оскільки при чинності державної реєстрації спірних земельних ділянок, а саме з кадастровими номерами 3521483900:02:000:0688 та 3521483900:02:000:0689, вона позбавлена можливості державної реєстрації земельної ділянки, визначеної проектом землеустрою. А тому, єдиним можливим та ефективним способом захисту її прав є саме скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 3521483900:02:000:0688 та 3521483900:02:000:0689.
Також вважає, що наявність протиправних записів про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 3521483900:02:000:0688 та 3521483900:02:000:0689 порушують її права, оскільки унеможливлюють реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельну ділянку, яку позивач має намір приватизувати, а тому ставить питання про закриття відповідних Поземельних книг, відкритих під час реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 3521483900:02:000:0688 та 3521483900:02:000:0689. 
У зв`язку з наведеним, просила визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру від 09.08.2019 №11-4135/14-19-СГ про затвердження проекту землеустрою та надання ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 3521483900:02:000:0689; визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га, розташованої на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області з кадастровим номером 3521483900:02:000:0689; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням реєстрації земельної ділянки площею 2,0000 га, розташованої на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області за кадастровим номером 3521483900:02:000:0689; визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області з кадастровим номером 3521483900:02:000:0688; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням реєстрації земельної ділянки площею 2,0000 га, розташованої на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області за кадастровим номером 3521483900:02:000:0688; стягнути з Головного управління Держгеокадастру судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2020 року в задоволені позову відмовлено. 
Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування оскаржуваного наказу та скасування державної реєстрації речового права оскільки, набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку є правомірним, а лише обставина надання права на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу та виготовлення нею такого проекту щодо тієї самої земельної ділянки, не дає підстави для позбавлення права власності на земельну ділянку відповідача ОСОБА_2 , який також розробивши проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, перший подав свій проект на затвердження. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначав, що суд розглянув справу з надмірній формалізмом, всі мотиви суду зводяться до того, що чинні норми законодавства не містять норми які врегульовують ситуації, за якої на одну і ту ж ділянку надано дозвіл різним особам. 
Звертає увагу, що Верховний Суд вже висловив позицію, у якій орган державної влади або орган місцевого самоврядування не має правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку двом різним особам на одну і ту ж земельну ділянку. Зокрема, така позиція викладена у постановах від 25.04.2018 у справі № 461/2132/17; від 31.07.2019 у справі № 472/1286/17-ц; від 11.09.2019 у справі № 472/1284/17-ц; від 27.11.2019 в справі № 671/464/17; від 22.01.2020 у справі № 707/2230/18. Натомість суд першої інстанції не навів жодного мотиву для неврахування висновків з питань застосування норм права при вирішення аналогічних спорів, які зазначені у вищевказаних постановах Верховного Суду, і на які посилалася сторона позивача.
Вказує, що суд першої інстанції не дослідив та не надав правову оцінку обставинам, які мають вирішальне значення у даній справі - наявність висновку про погодження проєкту землеустрою  ОСОБА_1 , а також висновку державної експертизи землевпорядної організації, яка затверджена Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області. ОСОБА_1 виготовлено проєкт землеустрою, який погоджено та пройшов державну експертизу, отже процедура приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 дотримана у повному обсязі, а тому питання затвердження проєкту землеустрою та передання земельної ділянки їй у власність мало вже формальний характер, оскільки підстав для відмови у прийнятті такого рішення у Головного управління не було. Як і не було б підстав для відмови у державній реєстрації земельної ділянки у державного кадастрового реєстратора (у разі відсутності земельних ділянок 3521483900:02:000:0688 та 3521483900:02:000:0689).
Також, представник позивача вказав, що суд першої інстанції, досліджуючи підстави для видачі Головним управлінням наказу про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою ОСОБА_2 , вийшов за межі позовних вимог, оскільки у даному спорі вирішальним є питання щодо підстав надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 при чинному погодженому та пройшовшому державну експертизу проєкту землеустрою ОСОБА_1 .
Судом першої інстанції не взято до уваги, що у проєкті землеустрою ОСОБА_1 містяться підписи уповноважених осіб Головного управління в акті приймання-передачі межових знаків. Більше того, державна експертиза землевпорядної документації проведена безпосередньо Головним управлінням Держгеокадастру, а тому відповідач достеменно знав про законний інтерес ОСОБА_1 на земельну ділянку.
Представник позивача зауважив, що на виконання ухвали суду першої інстанції про витребування копії «Проєкту землеустрою щодо відведеню земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарств: ОСОБА_2 », Відділом у Голованівському районі Головним управлінням Держгеокадастру повідомлено, що даний проєкт на зберігання не надходив, а відповідачем повідомлено про неможливість надати витребуваний проект землеустрою. Доводи суду першої інстанції про спростування відсутності такого проекту самим наказом є абсурдними та не підлягають окремому коментуванню.
Таким чином, суд визнав встановленими обставини наявності проекту землеустрою, який затверджений оспорюваним наказом, які недоведені у встановленому законом порядку. При цьому, такі докази мають суттєве значення для справи.
Представник позивача просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини
03.05.2018 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Крутеньківської сільської ради (а.с. 10 т. 1).
06.11.2018 Головним управлінням Держгеокадастру винесено наказ №11-7726/14-18-СГ, яким позивачу на її заяву від 03.05.2018 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (а.с. 10 на звороті, 104 т. 1).
05.03.2019 Головним управлінням Держгеокадастру винесено наказ №11-655/14-19-СГ, яким відповідачу ОСОБА_2 на його заяву надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (а.с. 102 т. 1).
Згідно наказу Головного управління від 06.11.2018 №11-7726/14-18-СГ, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7-35 т. 1), в якій наявні технічний звіт про топографо-геодезичні роботи з кадастровою/топографічною зйомкою, відомість оцінки точності GPS-вимірювань в режимі RTK та обчислення координат точок місцевості, відомість вирахування координат та площі земельної ділянки, проєкт акту приймання-передачі межових знаків на зберігання з додатком, відомість вирахування площі земельної ділянки, викопіювання з кадастрової карти (плану), висновок про розгляд проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, висновок державної експертизи землевпорядної документації, затверджений Головним управлінням Держгеокадастру 03.05.2019.
Відповідно до копії наказу Головного управління від 09.08.2019 №11-4135/14-19-СГ, відповідачу ОСОБА_2 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та надано у власність земельну ділянку площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (кадастровий номер 3521483900:02:000:0689) (а.с. 37, 103 т. 1).
14.08.2019 державним кадастровим реєстратором відділу у Голованівському районі Головного управління за зверненням позивача від 07.08.2019 винесено рішення №РВ-3500786132019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з відсутньою електронною копією технічної документації із землеустрою у форматі PDF та перетином інших ділянок, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером 3521483900:02:000:0688 (площа співпадає на 0,2281%) та земельною ділянкою з кадастровим номером 3521483900:02:000:0689 (площа співпадає на 99,7741%) (а.с. 38-40 т. 1).
Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно...> №179587390 від 03.09.2019 та копії поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3521483900:02:000:0689, ОСОБА_2 зареєстрував право власності на цю земельну ділянку 23.08.2019 (а.с. 41, 121-132 т.1).
Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно...> №179586771 від 03.09.2019 та копії поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3521483900:02:000:0688, цю земельну ділянку віднесено до державної власності (а.с. 41, 133-142 т. 1).
Як вбачається з листа відділу у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру від 02.12.2019 №9-11-0.21-373/109-19 та листа Головного управління від 03.01.2020 №9-11-0.61-95/2-20, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 до відділу та до Головного управління Держгеокадастру на зберігання не надходив (а.с. 120, 202 т. 1).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення         
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 . 
В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, не з`явився. 
Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно встановив, що за вказаних обставин виникла ситуація, за якою на одну й ту ж саму вже сформовану земельну ділянку претендують дві особи. При цьому, як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач звернулась до Головного управління з відповідною заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою раніше, ніж відповідач ОСОБА_2 , тоді як останній звернувся до Головного управління Держгеокадастру з відповідною заявою про затвердження проєкту землеустрою раніше ніж позивач.
Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є територіальним підрозділом органу державної влади.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18. При цьому підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд повинен враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Таким чином, встановленню та доведенню позивачем підлягали як обставини того, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові або визначеній ним компетенції органу, який видав цей акт), так і порушення у зв`язку з прийняттям цього акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а метою такого захисту є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.
З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2019 Головне управління Держгеокадастру затвердило документацію із землеустрою та надало ОСОБА_2 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.
При цьому, підстав для відмови ОСОБА_2 у затвердженні документації із землеустрою, передбачених ст. 186-1 ЗК України, у Головного управління Держгеокадастру не було, а тому суд правильно дійшов висновку, що спірний наказ є законним, не порушує права позивача, в тому числі на реалізацію наданого права на отримання у власність земельну ділянку.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регулюється статтями ЗК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Частиною 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно із ч. 7 цієї статті ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Частиною 10 ст. 118 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів з клопотанням на отримання дозволу для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду якого встановлені ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.
Звертаючись до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зацікавлена особа звертається до власника земельної ділянки - держави або територіальної громади (в особі відповідного органу). 
У дозволі на виготовлення проєкту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).
Конкретизується ж земельна ділянка у проєкті землеустрою. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року, переглядаючи справу № 688/2908/16-ц не вбачала підстав для відступу від цього висновку, водночас звенула увагу, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.
                Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи.
З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.
Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду (постанова від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц) дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.
Досліджуючи обставини даної справи, судом встановлено, що 03.05.2018 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 06.11.2018 наказом №11-7726/14-18-СГ Головного управління Держгеокадастру на заяву позивача від 03.05.2018 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Згідно висновку державної експертизи землевпорядної документації від 03.05.2019 №281 вказаний проект землеустрою підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами та нормами, а також позитивно оцінений та погоджений. 
05.03.2019 Головним управлінням винесено наказ №11-655/14-19-СГ, яким ОСОБА_2 на його заяву надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою. 
05.08.2019 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, за результатами розгляду якої 09.08.2019 №11-4135/14-19-СГ Головним управлінням затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та надано у власність земельну ділянку площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Крутеньківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (кадастровий номер 3521483900:02:000:0689)
07.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Державного кадастрового реєстратора відділу у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, за результатами розгляду якої 14.08.2019 винесено рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з відсутньою електронною копією технічної документації із землеустрою у форматі PDF та перетином інших ділянок, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером 3521483900:02:000:0688 (площа співпадає на 0,2281%) та земельною ділянкою з кадастровим номером 3521483900:02:000:0689 (площа співпадає на 99,7741%).
Із зазначеного вбачається, що позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру з відповідною заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою раніше, ніж відповідач ОСОБА_2 , однак зволікала з подачею заяви про затвердження проекту землеустрою, в результаті чого ОСОБА_2 раніше звернувся до відповідача з відповідною заявою та набув права власності на законних підставах.
Враховуючи наведене, позивачем не доведено, що діями відповідачів під час оформлення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, було порушено її право на відведення у власність земельної ділянки. 
Тож, здійснюючи оцінку заявлених позовних вимог, виходячи з конкретних обставин справи з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суду визнає, що поведінку відповідача - Головного управління Держгеокадастру не можна вважати недобросовісною.
З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції вирішив справу за недоведеності обставин, що мають значення для справи, а саме встановив недоведений факт виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 є необґрунтованими у зв`язку з тим, що суд такої обставини не встановлював. 
Крім того, ця обставина не є предметом доказування, оскільки не є підставою позову. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, які були предметом розгляду місцевого суду та зводяться до переоцінки доказів.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено  з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2020 року        залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 16 листопада 2020 року.

       Головуючий суддя                                                         А.М. Головань
       Судді                                                                                 О.Л. Карпенко
            О.І. Чельник