Ухвала
 
17 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/7345/17
провадження № 61-15780ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 
на постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 рокуу справі за заявою публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з центрального опалення, постачання гарячої води,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2017 року публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі -  ПАТ «Київенерго», яке змінило назву на акціонерне товариство «К.Енерго») звернулось із заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення, постачання гарячої води.
 
Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ від 06 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 12 160,05 грн, заборгованості за наданні послуги з центрального опалення в розмірі 12 116,38 грн, заборгованості за постачання гарячої води в розмірі 15 670,57 грн, 3% річних, інфляційної складової в розмірі 10 250,11 грн та судового збору  в розмірі 800 грн.
У квітні 2019 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - 
КП «Київтеплоенерго») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача, посилаючись на те, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та                      КП «Київтеплоенерго» було укладено договори про відступлення права вимоги (цесії) № 603-18 та № 602-18, відповідно до яких заявник набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року заяву КП «Київтеплоенерго» задоволено, замінено стягувача                                     ПАТ «Київенерго» на КП «Київтеплоенерго».
 
Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» задоволено частково. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня                  2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення наступного змісту. Заяву КП «Київтеплоенерго» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено частково. Замінено стягувача ПАТ «Київенерго» в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 12 116,38 грн, заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 15 670,57 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 8 832,96 грн та 3% річних у розмірі 1 417,15 грн. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У жовтні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга КП «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.
 
У касаційній скарзі КП «Київтеплоенерго», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення судового збору та ухвалити нове рішення, яким здійснити пропорційний розподіл судових витрат між сторонами.
 
У прохальній частині касаційної скарги міститься клопотання                                   КП «Київтеплоенерго» про поновлення строку на касаційне оскарження. Так, заявник зазначає, оскільки повний текст постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року складений 25 вересня                   2020 року, а закінчення строку на касаційне оскарження припадає на вихідний день, останнім днем для звернення із касаційною скаргою є перший після нього робочий день, тобто 26 жовтня 2020 року.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на вищевикладене, оскільки згідно зі штемпелем на поштовому конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 26 жовтня                    2020 року, строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року заявником не пропущено, а тому він не потребує поновлення.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у даній справі становить 50 997,11 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200,00 грн).
 
При цьому судом взято до уваги, що КП «Київтеплоенерго» оскаржує постанову суду апеляційної інстанції тільки в частині розподілу судових витрат за результатами апеляційного розгляду справи у розмірі                        2 102,00 грн.
 
Таким чином, беручи до уваги те, що заявник оскаржує постанову суду апеляційної інстанції тільки в частині розподілу судових витрат за результатами апеляційного розгляду справи, відсутність предмету спору по суті, вчинені процесуальні дії, майновий критерій та критерій складності, справа на цій процесуальній стадії може бути віднесена до категорії малозначних.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,   § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
 
З урахуванням наведеного, оскільки КП «Київтеплоенерго» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, статтею 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з центрального опалення, постачання гарячої води.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  О. В. Білоконь