ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7886/20 Справа № 212/174/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Бондар Я.М., 
суддів - Барильської А.П.,Зубакової В.П.,
секретар судового засідання - Кислиця І.В.
сторони : 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Держава України в особі Державної казначейської служби України,
треті особи - Криворізька місцева прокуратура №2 Дніпропетровської області, Прокуратура Дніпропетровської області, Офіс генерального прокурора,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року, яке постановлено суддею Дехта Р.В. у м. Кривому Розі та повний текст рішення складено 18 травня 2020 року,- 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Криворізька місцева прокуратура №2 Дніпропетровської області, Прокуратура Дніпропетровської області, Офіс генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що23 серпня 2011 року їй було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 КК України та було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.09.2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені злочину, переплаченого ч.1 ст. 367 КК України.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2012 року вирок суду першої інстанції скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.
В період з грудня 2012 року по 08.01.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу проводився повторний судовий розгляд.
Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 січня 2014 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 повернуто прокурору Жовтневого району м. Кривого Рогу для проведення додаткового розслідування.
28 лютого 2015 року позивачу вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.
Постановою прокуратури Жовтневого району м. Кривого Рогу закрито кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 12014040730000572 від 03.03.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 367 КК України відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
17 липня 2015 року дану постанову скасовано та направлено вказане кримінальне провадження прокурору Жовтневого району м. Кривого Рогу для організації досудового розслідування.
В грудні 2019 року працівники Покровського відділенні поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомили представника позивача, що у вересні 2019 року слідчим була ухвалена постанова про закриття кримінального провадження.
Позивач зазначає, що в період з 23 серпня 2011 року по вересень 2019 року, протягом восьми років, позивач безпідставно притягалась до кримінальної відповідальності - підозрювалась та обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 КК України, що завдало їй моральної шкоди, позивач страждала та переживала, відчувала приниження.
  Позивач ОСОБА_1 просила суд відшкодувати завдану їй моральну шкоду, стягнувши з Державного казначейства України 1 360 224 гривень 00 копійок, в якості моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу досудового слідства, прокуратури та 15000 гривень 00 копійок, в якості витрат на правову допомогу.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2020 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: КРИВОРІЗЬКУ МІСЦЕВУ ПРОКУРАТУРУ №2, ПРОКУРАТУРУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОФІС ГЕНЕРАЛЬНОГО ПРОКУРОРА.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 410 901 грн.
Стягнуто Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 5 100 гривень 10 копійок.
Судовий збір віднесено за рахунок держави.
Не погоджуючись із рішенням суду представник  Державної казначейської служби України подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
Зазначає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає засадам виваженості та справедливості.
На думку представника Державної казначейської служби України суд залишив поза увагою відсутність доказів, які мав би надати позивач для підтвердження заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту протиправності дій слідчого поліції та прокуратури, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями працівників зазначених органів та їх вини в заподіянні цієї шкоди.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг, відзиву позивача на апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 серпня 2011 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто в якості обвинуваченої за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. 
30.05.2011 року прокурором Жовтневого району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Мірошниченком В.С., винесено постанову про порушення кримінальної справи № 52119020 за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України.
23.08.2011 року, під час досудового розслідування, яке проводилося у вказаній кримінальній справі,  ОСОБА_1  було пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України. У цей же день позивачу був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.
27.09.2011 року прокурором Жовтневого району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області був затверджений Обвинувальний висновок, після чого кримінальна справа № 52119020 за звинуваченням позивача у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України, була направлена до суду.
21.10.2011 року кримінальна справа № 52119020 за звинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України, була призначена Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до судового розгляду.
В період з 21 10.2011 року по 13.09.2012 року кримінальна справа № 52119020 розглядалася Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.09.2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені злочину, переплаченого ч.1 ст. 367 КК України. 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2012 року вирок суду першої інстанції скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.
В період з грудня 2012 року по 08.01.2014 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області проводився повторний судовий розгляд кримінальної справи № 52119020.
Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2014 року справа була повернена прокурору Жовтневого району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування .
03.03.2014 року, після повернення кримінальної справи прокурору Жовтневого району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування, відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України, були внесені слідчим СВ Жовтневого районного відділу Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області Кравцовим О.Г. під № 12014040730000572 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується Листом № 55-209-11 від 14.03.2014 року за підписом прокурора Жовтневого району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бурчика Ю. 
28.02.2015 року слідчим СВ Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області Вербою М.А. було вручене ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України .
02.03.2015 року обвинувальний акт був направлений до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2015 року повернуто обвинувальний акт прокурору Жовтневого району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
16.06.2015 року старшим прокурором прокуратури Жовтневого району міста Кривого Рогу Короп А.В. була ухвалена постанова про закриття кримінального провадження № 12014040730000572.
Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 16.07.2015 року скасовано постанову старшого прокурора прокуратури Жовтневого району міста Кривого Рогу Короп А.В. від 16.06.2015 року про закриття кримінального провадження № 12014040730000572, матеріали вказаного кримінального провадження направлено прокурору Жовтневого району міста Кривого Рогу для організації досудового розслідування. 
У вересні 2019 року ухвалено постанову про закриття кримінального провадження № 12014040730000572.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 перебувала під слідством з 23.08.2011 року по 26.12.2018 року (за виключенням часу зупинення провадження у справі з 23.08.2011 року по 18.09.2011 рік), тобто повних 7 років 3 місяці (87 місяців) та кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрито у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні службових осіб ОКЗ «ПНД м.Кривий Ріг» складу кримінального правопорушення.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що законом передбачене безумовне право громадянина на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбаченому законодавством, у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.
Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою.
За ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу.
Згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.
Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
Згідно із вимогами ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення; відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Встановивши, що постановою старшого слідчого СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26 грудня 2018 року закрите кримінальне провадження, у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні службових осіб ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг» складу кримінального правопорушення, взявши до уваги, що позивач перебувала під судом впродовж 7 років 3 місяців та що до неї було застосовано запобіжні заходи у вигляді підписки про невиїзд, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування правових підстав для часткового задоволення позову.
Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на положення ст. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом..
У п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз`яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна.
Таким чином, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними діями працівників поліції, прокуратури та суду відповідно до норм ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки встановлено незаконність притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі ч. 1 ст. 367 КПК України.
Отже, факт закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу злочину дає підстави останній вимагати відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок неправомірних дій органів досудового слідства, суду позивач була позбавлена можливості продовжувати свій звичайний розклад життя, сильні душевні переживання і душевний біль, депресія, нервові стреси, відчуття тривоги, приниження розгубленість інші негативні наслідки мали місце протягом всього періоду притягнення її до кримінальної відповідальності. Звільнення позивача з роботи безумовно негативно вплинуло на її відношення як до свого життя в цілому, так і до роботи. 
Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що суд залишив поза увагою відсутність доказів, які мала б надати позивач для підтвердження заподіяння їй моральних чи фізичних страждань, або втрат майнового характеру колегія суддів не бере до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, завдані моральні страждання позивачу у вигляді душевних переживань, втраті авторитету, в необхідності на протязі 7 років 3 місяців доводити свою невинуватість, перебування під підпискою про невиїзд призвело до змін в організації всіх сфер життя позивача, що вимагало та вимагає від неї додаткових зусиль для відновлення морального стану.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано ступінь страждань від безпідставного обвинувачення позивача у вчиненні злочину, тривалість обмеження її конституційних прав, переживаннях через незаконне його притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації її життя.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Тому доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби про те, що визначений судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам виваженості і справедливості, колегія суддів не бере до уваги з вищенаведених підстав.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу  Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але  може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: